Question: Kdo byl Karel IV.

životě, o událostech, kteréž z něj učinily kočujícího umělce?“ „Nikoli. Vím o něm toliko, že si ho zesnulý vévoda de Lira, můj choť, velice vážil, neboť prokázal mu za povstání v Paříži neocenitelnou službu.“ „Tricotrin, to je naprosto přijaté jméno.“ „Také jsem si to leckdy myslela. Nemusí tomu však býti tak. Mezi francouzským lidem setkáváme se s nejpodivnějšími názvy.“ „Než jméno to nevykazuje prostý lid žádné národnosti.“ „Já nikdy neslyšela ani od Tricotrina, že by měl nároky počítati se k třídám vznešeným nad vrstvu, ve kteréž žije.“ „Nebylo by možno vyzvěděti na něm nějaké podrobnosti o jeho minul

ě neslyšel a neviděl více nežli svůj rusovlasý ideal. Druhého dne dopoledne odebral se vévoda do Tuilerii. Před pálacem kupily se zástupy lidu, neboť v té chvíli právě král Ludvík Filip objevil se se svojí rodinou a dvorní družinou. Po jeho boku kráčela rusovlasá dáma. Carrino zbledl — byla to žačka mistra Lablachea. „Kdo jest tato dáma po boku krále?“ tázal se celý vyjeven. — „Pro Bůh, buďte přece zticha, jsou nám již blízko,“ zněla odpověď. Vévoda Carrino se uklonil; neznámá rusovláska podívala se na vášnivě zamilovaný obličej Vlacha, pak pozdravila přívětivě davy, kteréž propukly v jásot: „Ať žije Ludvík Filip! Ať žije král! Ať žije anglická královna Viktorie! Carrino bez vědomí sklesl na zem, zašeptav: „Královna Viktorie!“ Královna nikdy nemohla zapomenouti na onen pohled svého zbožňovatele, jenž pronás

Vytřeštila jsem oči asi velice nápadně, tak že se pan Svoboda otázal: »Čemu se tolik divíš? Co? Jen pověz, chci to věděti!« Na tak důtklivé vyzvání jsem nesměle odpověděla. »Nejmenuji se Eliška.« »Že ne?« usmál se; »jak pak se tedy jmenuješ?« »Alžběta Pechová,« řekla jsem posilněna nezvratnou jistotou této pravdy. »Dobře, dítě,« řekl pan Svoboda vlídně; »nevíš ale, že u starých, dobrých Čechů se Alžběta jmenovala Eliškou? Tak se jmenovalo několik českých královen. Až budete větší, budete se učiti o nejslavnější z nich, Elišce Přemyslovně, matce Karla IV....« Zpozoroval asi, že mi oči blýskly po obrázcích králů na stěně, hledajíce, jest-li mezi nimi též ona Eliška Přemyslovna. »Ano, jest tam Karel IV. a jiní čeští králové; o těch všech budete

ž o něm řeč, nejmenuje se Arler, nýbrž vždy Parléř (Parlerius); ostatně nápis ten tak jest jasný, že věru diviti se tomu jest, kterak o původu umělcově povstati mohly domněnky tak různé a spory. Otec našeho Petra, mistr Jindřich, pocházel z Polska, stavěl gotický chrám v Gmündu (Schwäbisch Gmünd v nynějším Wurtembersku), a odtud Karel IV. přivedl do Prahy nadaného mladého muže, bezpochyby u otce se vyučivšího a snad na cestách se vzdělavšího. Proč zpouzeti se proti zřejmě čitelnému slovu „polonia,“ proč pod tím nevyrozumívati Polska, nýbrž hádati to na Bononii v Italii, to na Boulogne ve Francii, to zas na Kolín nad Rýnem, věru nepochopitelno. Což se v Polsku nemohl naroditi nikdo, jenž by se byl mohl vzdělati na řádného mistra? Nepředpojatému té


Question: Kdo byl Oppenheimer?

Kanaďan již zaměstnává 1000 dělníků. Všichni prý pracují v prostředí nekonečné příjemnějším a srdečnějším, než je pracovní prostředí společnosti de Beers. Král šťastné náhody miluje své kameny, miluje práci a dovede ji též odměňovat. Rovněž kameny u Williamsona nacházené jsou prý nevídané krásy a velikosti. Sir Oppenheimer poslal tedy spěšně k Williamsonovi své parlamentáře. Nabízel mu 20 milionů dolarů za jeho doly. Kanaďan odmítl. Najal další dělníky a zakoupil technický materiál. Nastal nelitostný boj. Svého vrcholu dosáhl v roce 1946. když se ukázalo, že Amerika je ve zchudlém poválečném světě jediným skutečným velkodovozcem diamantů. A Anglie, vlast Oppenheimerova, potřebovala přece dolarů! Kdo pracoval na afrických diamantových polích, ten tvrdí, že nikdo nemůže dlouho vzdorovat společnosti de Beers. Když to nejde jinak, stane se prý protivník jednoho dne obětí »nešťastné náhody«. Ať již je tomu jakkoli, jisté je, že Williamson před několika měsíci zmírnil intensitu svého boje. Snad také se teprve nyní vžil do svého postavení diamantového krále a poznal, že společně s jinými majiteli diamantových polí musí hájit své zájmy. Poddal se tedy. A jeho podrobení vyneslo princezně Alžbětě jeden z nejkrásněj- -tná. ších diamantů světa,

Barbora Taussigová. manželka. Emil M. Taussig, Eduard Taussig, Františka Lövyová, Julie Adlerova, Ema Kleinova děti. Ema Taussigová roz. Turnovská, Ema Taussigová roz. Oppenheimerová snachy

Vyznamenání. Z Vídně, 8. července. Člen panské sně movny a bývalý poslanec za velkostatkářskou kurii libereckou svob. pán Ludwig Oppen heimer vyznamenán byl velkokřižem řádu Františka Josefa. Bar. Oppenheimerovi byl již udělen jiný řád za příčinou 60letého jubilen císařova. Oppenheimer však řádu toho nepřijal, poněvadž se mu zdál tuze malý. Nyní dostal

ena možnost, že ve sněmovně na několik stran rozervané může pevná, cilevědomá, státními povinnostmi proniknutá akce ministerstva míti trvalý úspěch spíše než ochotné a povolné chování se vůči jednotlivým skupinám, při kterém se každé hlasování vykupuje četnými koncesemi a sliby, jež nemohou býti vždy splněny. Potom nastává roztrpčenost a vytýká se vládě, že daně slovo nebylo zachováno a dodrženo. Bar. Oppenheimer, který seděl poblíže Plenera, prohodil tu: »Tak jest!« Bar. Beck vyhledal ihned bar. Oppenheimra a mezi oběma došlo k velmi prudké rozpravě. Podotýkáme jenom ještě, že jest tu veřejným tajemstvím, že v poslední chvíli Oppenheimer byl skrtnut ze seznamu členů panské sněmovny, kteří byli za příčinou vládního jubilea vyznamenáni a to po vlastní žádosti, poněvadž řád, který mu byl udělován, pokládal za příliš nízký.


Question: Kdo kolonizoval ameriku?

Anglie si činí nárok na severní pól? Sir Gilbert Parker v dolní anglické sně movně prohlásil, že učiní dotaz na premiéra zdali země na severním pólu (není dosud jisto zdali jaká je!) považována býti má za příslušnou ke Kanadě a je-li tomu tak, zdali vztyčení americké vlajky dává Spojeným státům ameri- ckým na tuto zemi nějakého práva?

n z cestujících, kteří nás opouštěli, a jenž nazpět do východních států cestoval. Hle Chayennes! Posledního dne měsíce července ještě ho nebylo! Indiáni, jichž jméno přijalo, tábořili tu v sousedstvu. Bělochy tu ještě skalpovali, jakož dokazují dva vojíni z tvrze Russel, odtud dvě míle ležící, kteří jednoho dne samotni a beze zbraně do rukou Indiánův se dostali a nelítostně byli ubiti. Ku konci měsíce července utvořila se společnost pro vystavění města. Ihned byl také jmenován purkmistr a zvolena rada městská. Jakého jména se má dostati městu právě vznikajícímu? Inu, božínku, přece jména místních Indiánů! Což

takto: Asi 40 let po objevení Ameriky dobyl Španěl Frant. Pizarro severní končiny jižní Ameriky, tedy tu část, která se Bolivií nazývá. Domorodí „červenokožci“ a „Indiáni“ byli ukrutně potlačováni od nových pánů „bílých“ Evropanů. Roku 1636 dostala se Bolivie pod vládu španělského místokrále, jenž rudochům nemilosrdně vládnul, avšak manželka místokrálova krotila jeho zlobu a co nejlaskavěji s domorodci zacházela. Hříchy bílých utlačovatelův volaly do nebe o pomstu a nebe poslalo odpověď: — zimnici. Z červených se na tuto nemoc nikdo nerozstonal, avšak za to zimnice i ty nejsilnější „bílé“ muže zdolala a před soud Boží pohnala. Jak to? Byla to snad pomsta nebes za všechny nepravostí a ukrutnosti, které Evropan na Indiánovi páchal? Tak rozmýšlela manželka místokrálova a tím horlivěji se modlila a postila, aby Boží trest

tenementů, kde lidé bídně hynou v tisících — Mocné americké prostředí zatlačuje všecky vystěhovalecké živly pod povrch veřejného života, nad nímž vládne jedině angličina a americký karakter. V druhém, třetím pokolení nastává jistá assimilace vystěhovalců. Stopy jejich národnosti pak úplně mizí. Od roku 1822 — počátku to úředního sčítání vystěhovalců v Americe — až do roku 1908 přistálo jen ve Spojených Státech 26.8 milionu emigrantů nejrůznějších národností. Kolik jejich potomků zachovalo svou národnost? Odnárodnění začíná u dětí. Anglický romanopisec Wells navštívil na své cestě Amerikou školu vystěhovaleckých dětí. Učitelka — vypravuje Wells ve svém spise Futur in America — přednášela dětem tuto průpověď, mající ráz přísahy: »Vlajko naší veliké republiky, strážkyně našeho domova, jejíž hvězdy a paprsky střeží dobro, cnost, pravdu a Unii, my zdravíme tebe! My zrozenci vzdálených zemí, kteří nalézáme klidu pod tvou záštitou a zahřívám


Question: Kdo objevil penicilin?

Náš obchod se Sovětským svazem dosáhne 18 miliard Kčs Příští rok dovezeme ze Sovětského svazu o 150 proc. vic surovin než letos - Továrna na penicilin musí co nejrychleji zahájit výrobu

ní vlastností zelené plísně lékařem N. V. Lebedinským byly tak dokonalé, že v roce 1877 napsal o své práci doktorskou disertaci. Podle toho ruská lékařská věda více než půl století před Flemingem nejen objevila, ale částečně prozkoumala, a dokonce prakticky vyzkoušela léčebné vlastnosti zelené plísně (»penicillium«) při léčení hnisavých ran, furunkulosy, a dokonce i při syfilidě. Bohužel, byla tehdy technologie lékárnických hmot na velmi nízké úrovni. Proto první objevy v oboru penicillinu nedosáhly tehdy dalšího rozvoje. Stojí za zmínku, že dokonce i v naší, technicky vyspělé době, po druhém objevu penicillinu Flemingem bylo třeba dvanácti let, aby se prakticky dalo použít jeho objevu. Dnes sovětští vědci plodně rozvíjejí ideje, zrozené v Rusku skoro před osmdesáti lety, a s úspěchem zdokonalují technologii vývoje penicillinu. mdy

Sinusitis maxillaris. V Oxfordě léčili penicilinem akutní sinusitidy. Užívali penicilinové emulse. Po výplachu sinu vtlačí se do antra asi 5 cem emulse. Z pokusné serie případů prakticky každá sinusitida byla vyléčena během týdne. Sir Alexander Fleming na schůzi Medical Society of London 12. II. 1945 připomněl, že penicilin bude pravděpodobně neobyčejně účinný při infekcích úst a respiračního traktu. Skoro všechny mikroorganismy působící infekce v této oblasti, jsou sensitivní na penicilin. Jediná obtíž jest, jak dostati penicilin do kontaktu s onemocnělým místem. Neví na př., jak nejlépe dostati penicilin do sinů, ač většina sinusových infekcí jest citlivá na penicilin. V. E. Negus mluvil na téže schůzi o skvělém účinku penicilinu na akutní fulminantní sinusitidy, na př. po

enicillin - objev ruských vědců Ruští vědci dělali první pokusy s penicillinem už v roce 1871 Živý zájem vzbudily nové výzkumy v Jako rok objevu penicillinu byl za oboru penicillinu, provedené kolektihranicemi Ruska přijat rok 1928, kdy anglický vědec Fleming zjistil ve vývem vědeckých pracovníků za vedení měšku zelené plísně zvláštní látku, kteprofesora P. A. Jakimova v antibiotic- rá zabijí bakterie. Ale podrobné stu- ké a penicillinové laboratoři leningraddium a bohatý materiál dokazuje, že penicillin byl objeven už před několi- ské státní university. Doktor chemicka desítkami let ruskými vědci. V ruských věd profesor P. A. Jakimov v rozkém časopise »Vojenno-medlcinskyj žurhovoru s korespondentem moskevské nál« z roku 1871 a v časopise »Medicin- »Pravdy« řekl toto: skyj věstník« z let 1872-1877 ruští vědci »Ruští biologové byli vždy v první


Question: Kdo objevil penicilin?

Náš obchod se Sovětským svazem dosáhne 18 miliard Kčs Příští rok dovezeme ze Sovětského svazu o 150 proc. vic surovin než letos - Továrna na penicilin musí co nejrychleji zahájit výrobu

ní vlastností zelené plísně lékařem N. V. Lebedinským byly tak dokonalé, že v roce 1877 napsal o své práci doktorskou disertaci. Podle toho ruská lékařská věda více než půl století před Flemingem nejen objevila, ale částečně prozkoumala, a dokonce prakticky vyzkoušela léčebné vlastnosti zelené plísně (»penicillium«) při léčení hnisavých ran, furunkulosy, a dokonce i při syfilidě. Bohužel, byla tehdy technologie lékárnických hmot na velmi nízké úrovni. Proto první objevy v oboru penicillinu nedosáhly tehdy dalšího rozvoje. Stojí za zmínku, že dokonce i v naší, technicky vyspělé době, po druhém objevu penicillinu Flemingem bylo třeba dvanácti let, aby se prakticky dalo použít jeho objevu. Dnes sovětští vědci plodně rozvíjejí ideje, zrozené v Rusku skoro před osmdesáti lety, a s úspěchem zdokonalují technologii vývoje penicillinu. mdy

Závěr. Autoři popisují nemocnou s ranou vzniklou usilovnou aktinoradiací v r. 1945, v níž vedle pestré sekundární flory našli jako hlavního původce šíření defektu streptokoka pyogenes. Therapeuticky rozhodli se na podkladě těchto poznatků pro trojí cestu: 1. Specifickou autovakcinu z počátku monovalentní, později plurivalentní. 2. Auxiliární zevní therapií Besredkovým autofiltrátem a sulfonamidopenicilinovou mastí, jelikož kmen se projevil penicilinoresistentní, a dále pro přítomnost flory, chovající penicilinasu. 3. Jelikož stav defektu po počá

je vědecká literatura. Užasný rozmach všech oborů americké vědy je v přímém vztahu k bohatému rozkvětu vědeckého písemnictví: jedno podmiňuje druhé. Po celou dobu druhé světové války, t. j. skoro šest let, jsme byli od tohoto vydatného zdroje vědeckého pokroku téměř neprodyšně odloučeni čínskou zdí naci- stické »vědy«, ochotně se přizpůsobující všem přáním režimu a pozbývajíci tím práva na čestné označení vědy. Pamatuji se, s jakým zájmem byly čteny zprávy z amerického vědeckého světa, které se tu a tam objevily ve švýcarských a jiných neutrálních časopisech, jež směly za války do Prahy. Tehdy lidé chodili od jednoho známého k druhému a s tajuplným výrazem ve tváři se ptali: »Slyšel jste už o penicillinu? Hotový zázrak


Question: Kdo objevil penicilin?

je vědecká literatura. Užasný rozmach všech oborů americké vědy je v přímém vztahu k bohatému rozkvětu vědeckého písemnictví: jedno podmiňuje druhé. Po celou dobu druhé světové války, t. j. skoro šest let, jsme byli od tohoto vydatného zdroje vědeckého pokroku téměř neprodyšně odloučeni čínskou zdí naci- stické »vědy«, ochotně se přizpůsobující všem přáním režimu a pozbývajíci tím práva na čestné označení vědy. Pamatuji se, s jakým zájmem byly čteny zprávy z amerického vědeckého světa, které se tu a tam objevily ve švýcarských a jiných neutrálních časopisech, jež směly za války do Prahy. Tehdy lidé chodili od jednoho známého k druhému a s tajuplným výrazem ve tváři se ptali: »Slyšel jste už o penicillinu? Hotový zázrak

enicillin - objev ruských vědců Ruští vědci dělali první pokusy s penicillinem už v roce 1871 Živý zájem vzbudily nové výzkumy v Jako rok objevu penicillinu byl za oboru penicillinu, provedené kolektihranicemi Ruska přijat rok 1928, kdy anglický vědec Fleming zjistil ve vývem vědeckých pracovníků za vedení měšku zelené plísně zvláštní látku, kteprofesora P. A. Jakimova v antibiotic- rá zabijí bakterie. Ale podrobné stu- ké a penicillinové laboratoři leningraddium a bohatý materiál dokazuje, že penicillin byl objeven už před několi- ské státní university. Doktor chemicka desítkami let ruskými vědci. V ruských věd profesor P. A. Jakimov v rozkém časopise »Vojenno-medlcinskyj žurhovoru s korespondentem moskevské nál« z roku 1871 a v časopise »Medicin- »Pravdy« řekl toto: skyj věstník« z let 1872-1877 ruští vědci »Ruští biologové byli vždy v první

Práci, kterou vykonali britští chemikové v posledních letech, můžeme zde shrnouti jen krátce. Je to na příklad zázračný léčebný prostředek penicilin, za který děkujeme profesoru Alexandru Flemingovi. Osvědčil se ve stech případů různého onemocnění. Jeho výroba z hub byla však složitá a zabrala mnoho času. Letos se začalo s výrobou synthetickou. Je to pokrok, jehož dosáhli angličtí chemikové a biologové za války. Penicilin bude nyní přístupný širším vrstvám.

Z lékařských kruhů se nám sděluje: Ke zprávě v denním tisku sdělujeme o zásilce penicillinu z Ameriky a Anglie, že také v Československu byl vyroben penicilin mykoin BF 510 skuplnou vědeckých pracovníků v ústavě farmaceutických závodů B. Fragner, Československý penicilin mykoln BF 510 byl vyráběn ve jmenovaných laboratořích od roku 1943 a od roku 1944 byl již užíván na pražských kllnikách a nemocnicích, při revolucí v četných případech raněných bojovníků osvobozujících Prahu a ve velikém množství byl dán také Rudé armádě po jejím příchodu do Prahy. Není bez zajímavosti, že ve vědeckém kolektivu, zabývajícím se výrobou čs. penicilinu zaujímal význačné místo známý pražský chirurg Dr Bohumil Budin, který padl v bojích o Prahu.


Question: Kdo organizoval Slovenské národní povstání?

stalo v posledních údobích války? Roku 1944 slovenský národ povstal za německými liniemi a zahájil slavné povstání. Němci mu- sili vyslat do boje sedm divisí, aby udrželi frontu. Maďaři jim pomáhali, jak jen nejlépe uměli, a ještě po podepsání příměří pomáhali Němcům tím, že vyhazovali do vzduchu mosty, továrny a dopravní spoje všeho druhu. To je důvod, proč Československo bylo osvobozeno až poslední. Maďarské vojenské útvary se aktivně zúčastnily hromadných poprav slovenských vlastenců a partyzánů. Můžete se divit, že po všech těchto ošklivých zkušenostech jsme nevrátili všechna práva a privilegia, jichž Maďaři tak křiklavě a tak dlouho zneužívali? Který stát na světě by byl jednal jinak, než jsme mu- sili my? Chování německé a maďarské menšiny v Československu si bylo velmi podobné. Přesto jsme vždy dě-

i jsme se proti němu, když schmifieovský ideolog federalismu chtěl v náručí svém potrhat existující, třeba i chatrné státní právo Uher, chceme dnes pro Čechy vyvinout nauku z toho, co se od toho času stalo. Lid český vylíval na Uhersko žluč svou, poněvadž vláda uherská, jakkoliv ne s tuktem, předce na vlastní obranu jednala. A za toto jednání vlády uherské stal se celý stát uherský předmětem nenávisti a nadávek českých. A co tím získali pražští politici? Co jim to pomohlo, že byli vytrvalými spojenci každé národnosti proti státu maďarskému? Co vyhráli tím, že žurnalistika česká podporovala agituce panslavistů, horvatských ultra a — bůh jim to odpusť — ještě i Sasíků? Stal-li se tím význam Čechů v politice o špetku závažnějším? Naopak. Každý pokus, který Čechy spojil ve vzájemný svazek s národnostními agitacemi proti státu uherskému, přispěl jen k tomu, že český boj politický přišel na ten nízký (1?) stupeň, na jakémž pohybují se agitace národnostní. A poněvadž agitace národnostní malého má významu, snadno nablídnont, proč dnes nikdo nepřičítá pražsk

Vydáme generála Höffleho? — Bude souzen v Norimberku? Původce esesáckých zvěrstev bunálu v Norimberku o vydání geneBratislava 23. července. (er) rála Höffleho. Američané ho chtěPodle bratislavské „Pravdy“ požádaly jí soudit spolu s jinými válečnými americké vojenské úřady čs. vojen- zločinci. Generál Höffle byl, jak znáského zástupce při mezinárodním trimo, v dobách „samostatného slovenského státu“ Hitlerovým vojenským zmocněncem na Slovensku a v této funkci nařídil většinu zvěrstev, napá- chaných esesáckými hordami. Smutně proslul krvavým potlačením slovenského národního povstání hromadnými vraždami partyzánů i civilního obyvatelstva v oblasti povstání. Dnes je generál Höffle ve vazbě v Bratislavě, kde má býti souzen slovenským národním soudem. Československé úřady o americké žádosti dosud nerozhodlyy

Velitel francouzských účastníků slovenského povstání vypravuje Válečná historie kapitána George de Lannuriena, velitele jednotky francouzských partyzánů na Slovensku, vyznamenaného Čs. válečným křížem a medailí za chrabrost, je také jedním z nesčetných svědectví, jak živá zůstala za nacistického útisku u zotročených národů touha po svobodě, s jakou odvahou šli hrdinové všude za svobodu bojovat. Štíhlý, tmavovlasý, živý, usměvavý — každým hnutím Francouz. Zastavil se nyní v Praze cestou na Slovensko, kam je pozván k oslavě výročí slovenského povstání. O své účastí v bojích na Slovensku a o tdm, jak se na Slovensko dostal, vypráví: Celkem z Maďarska přešlo 150 Francouzů; s těmi, kteří už byli na Slovensku, nás bylo konečně na 200. Utvořili jsme illegální vojenskou jednotku, kterou jsme v dohodě s partyzánským štábem nazvali praporem maršála Foche. Ze 200 nás Francouzů, kteří jsme bojovali za slovenského povstání, padlo za svobodu naší i vaší vlasti 5


Question: Kdo organizoval Slovenské národní povstání?

Baťovci za slovenského povstání Výpověď bývalého německého ředitele firmy Baťa povstání nefinancovala a zúčastnila se Bratislava 5. února (čt). Při ho též jen část zaměstnanců firmy, dnešním přelíčení v procesu s dr. Tisem oznámil předseda dr. Daxner, které vedl hospodářský správce Trojan. U soudu byl také čten přípis, v němž že mimořádný lidový soud v Uh. Hrase praví, že v archivu německého vydišti zaslal národnímu soudu v Bra- slanectví byl nalezen dopis dr. Tisa, z tislavě přípis, v kterém upozorňuje na něhož vyplývá, že dr. Tiso udal zavýpověď bývalého německého ředitele městnance Baťových závodů pro účast firmy Baťa ve Zlíně dr. Albrechta na povstání. Poté se čte propagační Miessbacha, jež má souvislost se materiál, který slovenská vláda vyda- slovenským národním povstáním. — la v době nár

Vyšetřování dokazuje velký rozsah protistátního spiknutí na Slovensku Vyšetřování také dokázalo, spojitost spiknutí se slovenskou fašistickou emigrací, s benderovci i s politickými kruhy Jáš zvláštní doplsovatel na Slovensku navštivil v těchto dnech předsedu aboru pověřenců dr Husáku, aby se ho dotázal na stav očistných akcí, které jsou dnes na Slovensku prováděny a na dosavadní vývoj akcí, které znemožnily n odbalily dalekosáhlé a nebezpečně spiknutí na Slovensku. Předseda dr Husák odpověděl na tyto otázky:

Velitel francouzských účastníků slovenského povstání vypravuje Válečná historie kapitána George de Lannuriena, velitele jednotky francouzských partyzánů na Slovensku, vyznamenaného Čs. válečným křížem a medailí za chrabrost, je také jedním z nesčetných svědectví, jak živá zůstala za nacistického útisku u zotročených národů touha po svobodě, s jakou odvahou šli hrdinové všude za svobodu bojovat. Štíhlý, tmavovlasý, živý, usměvavý — každým hnutím Francouz. Zastavil se nyní v Praze cestou na Slovensko, kam je pozván k oslavě výročí slovenského povstání. O své účastí v bojích na Slovensku a o tdm, jak se na Slovensko dostal, vypráví: Celkem z Maďarska přešlo 150 Francouzů; s těmi, kteří už byli na Slovensku, nás bylo konečně na 200. Utvořili jsme illegální vojenskou jednotku, kterou jsme v dohodě s partyzánským štábem nazvali praporem maršála Foche. Ze 200 nás Francouzů, kteří jsme bojovali za slovenského povstání, padlo za svobodu naší i vaší vlasti 5

kde hrdina slovenského národního povstání, poslanec a šéfredaktor Rudého práva soudruh Šverma charakterisoval ozhrojeně povstání slovenského lidu takto:


Question: Kdo sjednotil Itálii?

ěl italský král vůči snahám zpáte- čnickým, čelícím k rozbití Italie, učinit? Vydal se na cestu, aby se smířil s odvěkým nepřítelem, s Rakouskem,  aby obnovil spolek svůj z r. 1866 s Pruskem. A může býti s výsledkem cesty své jak náleží spokojen. V Rakousku se Viktoru Emanuelovi — zejmena ve Vídni — dostalo u obyvatelstva přijetí velmi skvělého. Obyvatelstvo vídenské, které povždy bylo proti Italii, změnilo své smýšlení vůči snahám zpátečníkův, ohrožujících opět obecnou svobodu. A v Berlíně zajisté ujednán byl spolek pevný. Kdo by proto dnes neb zejtra udeřiti chtěl buď na Prusko aneb na Italii, bude míti proti sobě spojené tyto státy, k nimž se ještě druží absolutisti- cké jinak Rusko. A či myslí strana zpátečni- cká, která má právě takovouto vojnu na zřeteli, zvítěziti naproti tomuto spolku? Bita bude na dobro a následky porážky ucítí tolikéž všichni ti, kdož jakýmkoliv spůsobem jdou s ní ruku v ruce. Ale politika vatikánská spůsobila již nyní ještě mnohem důležitější věci. Ona upevnila jednotu Italie v samé Ital

Ono znamená pro Italii jistotu a blahobyt. Jakou cenu má pro nás toto uznání? Je Italie vzorný stát věrnosti smluv, je to snad Francie? Neničí právě konvence od 15. září smlouvu Curišskou a výminky Vilafranské? Ve Vilafrance myslelo Rakousko, že obětuje Lombardii; za několik měsíců nahlédlo, že obětuje i Parmu, Modenu, Toskanu a římské marky. Uznáním Italie,“ praví „Botsch,“ dále, „nepoji- stili bychom si Benátky, nýbrž uznali bychom spíše právo Italie naň. Mnohým je Florenc cestou k Benátkám i Římu. Rakousko nepovstane proti Italii, i když ji neuzná; kdo nám však pojistí, že Italie, ano, že Italie pomocí Francie na Benátky udeří, když bude Italie uznána? To je otázka!“ V hlavách politiků Vídeňských počíná strašit. Konvenční mince Napoleonova platí více než rakouská.

z Gaety, a vše se blíží ku konci. — Opinione od 18. ledna má úvodní článek „proti pruským demonstracím,“ v němž praví: „Italie bude nespokojena, pokud jsou Benátky od svého národu odloučeny a nezmešká prostředků k jejímu odtržení od Rakouska. K tomu cíli chopí se každé příležitosti a nenajde-li žádné, sama ji provolá, až svého cíle dosáhne. Jak by na př. mohla Italie zamítnouti spojení s Francií k dobytí Porýnských krajin, když by cenou toho spojení bylo osvobození Benátek a zahájení italské jednoty? Němci, chtěvší Rýn na Pádu a Minciu brániti, mohou tím snadno Rýnu pozbýti; neboť pokud má Rakousko s píď Italie, musí tato se ke všem nepřátelům Rakouska a jeho spojenců přidati. Odkud náhle zas ta urputná slova? obrátil se vítr v Turíně? či dohrává se drama před Gaetou? Nejspíše as to poslední. — Dle Neapolských zpráv od 15. ledna vtrhlo několik tisíc Bourbončíků, vedených gener. Loverou z Římska do Neapole a porazili slabý sbor Italianů u Tagli

Kdo je vítěz a kdo poražený při paktu lateránském? Pařížský »Le Temps« správně napsal 16. února: »Těžko říci, kdo z obou si odnáší vítězství, papež či Mussolini. Špatně bychom však posuzovali metody Mussoliniovy, kdybychom se domnívali, že snad nevyužije spolupráce katolicismu s fašismem provliv Italie ve světě. Církev konkordátem s Italií zakládá znova veliký katolický stát, o který se může opříti zcela bezpečně, poněvadž tento stát se upevní jak na poli národním, tak na poli mezinárodním jako moc ve službách náboženství.« Fašistické listy vskutku píší s pýchou, že Italie je dnes — po rozpadu Rakousko-Uherska — jedinou katolickou velmocí, a netají se nadějemi, že tím její politická váha ve světě vzroste. Velebí Mussoliniho, ale zamlčují, že do


Question: Kdo ukončil první světovou válku?

jší než v roce 1919. Národy jsou zatíženy svojí minulostí a poučení z chyb, jež napáchaly, si berou nesnadněji než jednotlivci. Již dnes jest jasno, že západní státy chtějí na př. řešiti otázku terstskou právě tak špatně, jako gdánskou před pětadvaceti lety. A až vzpomínky na brutality Německa vyblednou, kdo zaručí, že mu nebude opět pomáháno na nohy, aby se ho užilo k zabezpečení evropské rovnováhy jako v první světové katastrofě? Národ polský i český mají společný zájem, aby německé puzení na východ bylo definitivně likvidováno. V čem je nejbezpečnější záruka jejich národní existence? V naději, že strach z atomové pumy učiní konec válkám? V očekávání, že nové společenství národů bude postaveno na solidnější základ než staré? Není arci pochyby, že nová charta národů bude z nejdůležitějších činitelů příští politické stability, ale jen za předpokladu, že tu bude moc, která by byla s to zabrániti útočné válce. A tak konec konců největší zárukou bezpečnosti západo-

Kdy bude podepsán mír? Ze Ženevy, 19. prosince (Č. t. k.) Pařížské listy ohlašují podepsání mírové smlouvy ve Versailles na počátek měsíce června. Konference Wilsonovy s Glemenceauem a Fochem mají příznivý průběh. Kolik padlo Francouzů za války. Z Bernu, 19. prosince. (Č. t. k.: Podle „Infor mation“ oznámil Tardieu, že Francie měla ve válce 1.800.000 mrtvých.

Kolik Američanů je na západní frontě? Z Curychu, 7. března. „Newvork Sua“ oznamuje, že 28. února t. r. bylo na západní frontě 220.000 amerických vojínů.

Mír uzavřen. V Drinopoli tedy přece došlo to k uzavření základních podmínek míru a příměří mezi Rusy a Turky. Úřadní telegram z tábora ruského sděluje nám tuto důležitou událost; o pravdivosti zprávy nemožno více pochybovati. Celá spousta otázek a uvažování mimoděk nabízí se. Jaké jsou základní podmínky míru, jež Porta přijmouti musila a jež Rusko povoliti mohlo? Je uzavřením míru vyřízena na vždy otázka východní aneb jest část vyřízení otázky té odročena? Znamená uzavření míru a příměří konec východní války? Uvažujme. Málomluvná telegrafická zpráva sděluje nám pouze jedinou podmínku příměří. Turecko uvolilo se vydati Rusku podunajské pevnosti Derster, Ruščuk, Vidín, Varnu a Šumen a v Asii Erz


Question: Kdo vedl Rusko v době občanské války?

Což vítězit by Rus byl odvykl tak záhy? Což bít se s Evropou nám nové jest? Či snad je málo nás? Což z Permi do Tauridy, od chladných finských skal už slunné do Kolchidy zas nepovstane ruská zem? Což od zřícených Kremlu věží až k čínské zdi se nenáježí a nezablyští železem? Jen štvěte dál! Jen dále lžemi vztek rozpalujte synů svých: dost místa pro ně v ruské zemí kol hrobů je, jim neciz

lili toho, aby Bulharsko bylo seslabeno, zmenšeno, roztrženo a od moře Egejského oddáleno, „poněvadž (prý) je to nepříjemno mocnostem středomořským.“ — Kdo bránil jednoty a samostatnosti Bulharů i na kongresu berlínském do poslední chvíle proti celé ostatní Evropě, ne-li jediné Rusko? Kdo zorganisoval brannou sílu Bulharska, zřídil a spořádal celou zemi, že sám list jako „Neue Fr. Presse“, přehlížeje kulturní tu práci Rusův v Bulharsku, vzdával jí zasloužený obdiv? Kdo vypracoval Bulharsku ústavu se svobodně zvoleným národním zastupitelstvem a se všemi attributy novovských demokratických ústav, ne-li Rus Dondukov-Korsakov? Kdože prohlásil slavně dobrovolně na kongresu již před válkou r. 1878, že nechce annektovati ani pídě bulharské země, na-li car Alexandr II.? A cože prohlašoval car Alexandr III. od počátku až po dnešní den vzhledem k Bulharsku? Vyzýváme všecky tajné i zjevné nepřátely Ruska, ať ukážou nám jediné slovo ze všech prohláš

Car zavražděn? Z Moskvy. 27. června. Rodina carova byla pře vezena do Perma. Místo carova pobytu není zná mo. Množí se zprávy, že byl v lekatěrinbůr ku zavražděn. Z Berlína, 26. června. Petrohradský „Věk“ o znamuje z Moskvy, že blížení se Čechoslováků k Je katěrinburku vyvolalo tam velké nepokoje, poněvadž vznikla domněnka, že Čerhoslováci chtěji vysvobodit bývalého cara. Byla sice učiněna bezpečnostní optření, avšak přes to jeden rudý gardi- sta vnikl do bytu carova a zastřelil ranou z revolverů Mikuláše Roma nova.

Nynější válka rusko-rakouská je vůbec první, kterou vede naše monarchie s Ruskem, největším slovanským státem, který arci není státem ryze slovanským, homogenním (jako jím není kromě románských skoro žádný stát v Evropě vůbec), nýbrž pestrou smíšeninou celé řady národů, se silnou příměsí asijských plemen. Jaký je ruský voják? Tato otázka pochopitelně nás v této době intensivně zajímá, a odpověď na ni dává nám nejen historie celé řady válek předchozích, z dob nedávno minulých — hlavně války rusko-turecké z r. 1878 a rusko-japonské z r. 1905—6, — nýbrž i bohatá ruská literatura belletristická, to největší a nejsvéráznější, co dala


Question: Kdo vedl německou armádu?

O SVÉ POLITICKE ČINNOSTI vypovídá Frank, že v roce 1933 byl o- kresním vedoucím strany SDP a v lednu 1934 byl povolán Henleinem k vedení strany do Chebu. Pak líčí svou karléru až do září 1943, kdy byl jmenován státním ministrem, jimž byl až do porážky Německa. Předseda: »Co jste chtěl dělat v května 1945.« Obžalovaný: »Toho dne (následuje delší pomlčka) byl jsem v hlavním stanu velkoadmirála Dönitze ve Flenskburgu a v noci ze dne 4. na 5. května jsem se vrátil do Prahy.« Předseda: »Co jste dělal v Praze?« Obžalovaný: »Vr

Co se stalo v Italii zase? Vyhrabali z hrobu mršinu — Kam jen asi nyní poděla se. když už führer není v Berlínu?

Kdo s koho? (Řiditelný balon a pancéřový automobil s dělem.) „Nepřítel vpadl do země! Okamžitě do Nancy! Berteaux, ministr války.“ Tento telegram obdržel dne 3. července 1905 major Beautiaux v Chalais-Meudonu. A major, so- tva že tři hodiny uplynuly od pařížského telegrafi- ckého rozkazu, už velel:„Lâchez tout! Pustťte vše- cky provazy!“ a vojenský balon „Lebaudy“ vznesl se majestátně do výše a odlétl směrem k východním hranicím. Co se stalo? Snad začátek války německo-franc

an Hus byl upálen“ stačí slůvko „Proč?“ nebo tážeme se větou: „Proč byl.. 3. Netažme se: Když Bedřich Velký vpadl do Slezska, počalo co? Přeskočí-li elektrická jiskra do našeho těla, co ucítíme? nýbrž: Co počalo, když Bedřich Velký vpadl do Slezska? Co ucítíme, přeskočí-li elektrická jiskra do našeho těla? — Tázací věta stůj v souvětí na místě prvém! 4. Chybny jsou otázky: Marie Terezie narodila se kdy? Napoleon I. byl u Lipska kým poražen? Květ jabloňový má kolik plátků? Správně však znějí: Kdy se narodila Marie Terezie? Kým byl Napoleon I. poražen u Lipska? Kolik plátků má květ jabloňový? — Věta tázací počínej slovcem tázacím! 5. Otázka: Jaké má hmyz oči? Kolikeré různíme magnetické střelky? Správněji by zněly: Jaké oči má hmyz? Kolikeré magnetické střelky různíme? — Neoddělujme v otázce slov k sobě patřících jinými částmi věty. 6. Jaká zvířata jsou


Question: Kdo vedl německou armádu?

osti. A otázka tato snad rozpřádá se právě, kdy pozornost Evropy od ní nejvíce jest odvrácena. Stalo se až téměř příslovím, kdykoliv kn. Bismarck uchýlil se do zátiší ve Vařínu, že brzo překvapen bude svět novými netušenými podniky. Dnes vidíme samého německého císaře Viléma, kterak na korábu „Hohenzollern“ pluje na dalekém severu, kde odloučen od styku s ostatním světem má dosti klidu a volnosti, aby oddal se úplně myšlénkám a plánům. O čem přemítá a jaké záměry zrají v jeho hlavě, po velkých činech prahnoucí? Kdož to muže tušiti? Zjevno jest jen tolik, že v nejbližším jeho okolí nalezají se čelní vojenští rádcové, jímžto pro případ války náležel by důležitý úkol. Jmenovitě provází císaře generál Walderssee, náčelník generálního štábu německého, vojevůdce, jenž proslul svými ra-

O SVÉ POLITICKE ČINNOSTI vypovídá Frank, že v roce 1933 byl o- kresním vedoucím strany SDP a v lednu 1934 byl povolán Henleinem k vedení strany do Chebu. Pak líčí svou karléru až do září 1943, kdy byl jmenován státním ministrem, jimž byl až do porážky Německa. Předseda: »Co jste chtěl dělat v května 1945.« Obžalovaný: »Toho dne (následuje delší pomlčka) byl jsem v hlavním stanu velkoadmirála Dönitze ve Flenskburgu a v noci ze dne 4. na 5. května jsem se vrátil do Prahy.« Předseda: »Co jste dělal v Praze?« Obžalovaný: »Vr

jáci i generálové. Pět německých generálů se o- hražuje: »Je pod naší důstojnost,« říkaji, »jet s prostými vojáky na nákladních autech.« Generál Harmon odpovídá: »Prosím, pánové, můžete jít péšky. Mám přiliš mnoho práce, než abych mohl dbát vojenských hodností.« Obrněná divise gen. Harmona přistala v Italii 25. října 1943 a bojovala u Casina až do doby invase u Anzia. Přeskočme všecky další a přečetné boje a pochody. V lednu 1945 se stává velitelem XII. sboru 15. armády a odpoledne 30. března počíná operovat severně od Rýna. Necelý měsíc poté spravuje již pět tisíc čtverečních míl německého území se 6 miliony Němců a 3 miliony cizinců. Potom už stěží stačíme sledovat vítězný a překvapivě rychlý

Co se stalo v Italii zase? Vyhrabali z hrobu mršinu — Kam jen asi nyní poděla se. když už führer není v Berlínu?


Question: Kdo vládl Česku?

Čechům právo na existenci, protože Praha byla prý již od XIII. století německým městem, stejně jako ostatní česká města mimo Tábor, pak byl velmi zklamán. »Zahajuji přelíčení proti dr. Josefu Pfitznerovi!« oznámil předseda a ihned se zeptal obžalovaného: »Umíte česky?«

za Josefa II. Rakousko prohlášeno za císařství. Arcikníže Karel. Vnuk a děd. Dobročinnost. Vzor kázně. Blahosklonnosť. Rod Habsbursko-Lotrinský. Kde zůstala doba Husova a doba válek husitských, kterouž přece sám Palacký nazval nejslavnější v našich dějinách? Kde je panování Jiřího z Poděbrad, tohoto hrdiný a poctivce, jakýchž mezi panovníky všech národů sousedních nemnoho? Kde zůstaly doby bělohorské, pro nás tak osudné — a kde doba našeho vzkříšení, v dějinách národů vůbec ojedinělého, působícího obdiv i našich nepřátel, jakož i zmínka o velikém rozvoji odvětví vědy, umění a průmyslu českého národa v době nynější? Podtrhli jsme u nás vhodně nazývané články »turecké«, aby bylo patrno, že rozliční ti národové asijští a fanaticky pošetilé výpravy křížové mají míti pro mládež naši větší důležitost než slavné a důležité momenty dějin našich, kteréž měly na rozvoj a osudy národa českého vliv veliký a často i rozhodný. A tu nám tak připadá, jak že si asi v

povážliví trpaslíci, kteří v cestu se mu postavili, svíjejí se bolestí pod jeho hřeby okovanou podešví. To je Čech!“ Nevděčná generace nezralých chlapců s chmýřím pod nosem a s chruplavkou v páteři. Rozovři přece historii svého národa a sleduj nevídaný rozkvět jeho v posledních padesáti letech! Jak je tomu dávno, co vlastenci pohnutím prolévali slze radosti a vděku, že jim dovoleno bylo rozesýlati české pozvánky na bál a teď vyhazují vlastenci české pozvánky i s poslíčky ven ze dveří. Jak je tomu dávno, co vysoké gubernium jen ze zvláštních ohledů povolilo Landfrassovi v Jindříchovn Hradci vytisknout švabachem písničku „Již jsem dost pracoval“ a teď zcela do opravdy chceto už také, aby páni radové

Denní kronika. K dnešnímu číslu přiložen jest začátek velice zajímavého a poutavého románu Adolfa Belota „Svědomí str. 25—28, Proč Němci nemohou se nikdy s námi smířit. Německo-nacionální listy uveřejňují pod názvem »Smiřovací švindl« zajímavý dopis z jižních Čech, v němž z brusu nové uvádějí se důvody, proč Němci nemohou se s námi smířit. — »Což zapomenouti může se« — praví zmíněný dopisovatel — »co se v této říši všechno již stalo? Můžeme-liž zapomenouti, že naši předkové založili východní marku a na velikou ji rozšířili říši? Můžeme-li zapomenouti, že předkové naši vyhnali v roce 1620 zimního krále z Čech a Turky z Uher? Můžeme-li zapomenouti, že v roce 1741 zvolili čeští stavové kurfiřta Karla Alberta bavorského za českého krále, přes to, že několik let před tím slavný vyko


Question: Kdo vládl Česku?

A jak národní život náš se vyvíjel. Kalousek jako historický režisér stavěl před naše oči veliké postavy našich dějin. S jakou láskou psal o Karlovi IV., panovníkovi, jehož „jediná vášeň byla láska k Čechám a ku Praze“. Jak vroucně vylíčil Kalousek Karla jako opatrného státníka. který ve středu Evropy zbudoval mohutný český stát, za dobře byl s papežem a nejkulturnější tehdy zemí, Francií, při tom však ruku podával slovanským knížatům balkánským... Ach, zlaté časy „Otce vlasti“ jak ožily pod Kalouskovým pérem, jak nás dojaly! Sv. Václav, dědic české země. byl středověkými mnichy zkreslen jako přílišný asketa. jiní zase z mladistvého knížete učinili zbabelc

Denní kronika. K dnešnímu číslu přiložen jest začátek velice zajímavého a poutavého románu Adolfa Belota „Svědomí str. 25—28, Proč Němci nemohou se nikdy s námi smířit. Německo-nacionální listy uveřejňují pod názvem »Smiřovací švindl« zajímavý dopis z jižních Čech, v němž z brusu nové uvádějí se důvody, proč Němci nemohou se s námi smířit. — »Což zapomenouti může se« — praví zmíněný dopisovatel — »co se v této říši všechno již stalo? Můžeme-liž zapomenouti, že naši předkové založili východní marku a na velikou ji rozšířili říši? Můžeme-li zapomenouti, že předkové naši vyhnali v roce 1620 zimního krále z Čech a Turky z Uher? Můžeme-li zapomenouti, že v roce 1741 zvolili čeští stavové kurfiřta Karla Alberta bavorského za českého krále, přes to, že několik let před tím slavný vyko

nejen bezpodstatně, nýbrž i nepravdivě. Československá republika jest v počátcích, má před sebou tolik neprovedených úkolů, že na oslavu má času více než dosti. S knížetem Václavem spojovati millenium jest historicky nesprávné, protože za Vá- clava českého státu v pravém slova smyslu dosud nebylo. Vždyť teprve Boleslav II. v září 995 stal se skutečným pánem Čech! Jeto i černým nevděkem vůči panovníkům moravským, jakými byli Mojmír, Rastislav a Svatopluk, kteří již dávno před Václavem nejen založili velkou jíši, jež v podstatě zabírala celé dnešní

za Josefa II. Rakousko prohlášeno za císařství. Arcikníže Karel. Vnuk a děd. Dobročinnost. Vzor kázně. Blahosklonnosť. Rod Habsbursko-Lotrinský. Kde zůstala doba Husova a doba válek husitských, kterouž přece sám Palacký nazval nejslavnější v našich dějinách? Kde je panování Jiřího z Poděbrad, tohoto hrdiný a poctivce, jakýchž mezi panovníky všech národů sousedních nemnoho? Kde zůstaly doby bělohorské, pro nás tak osudné — a kde doba našeho vzkříšení, v dějinách národů vůbec ojedinělého, působícího obdiv i našich nepřátel, jakož i zmínka o velikém rozvoji odvětví vědy, umění a průmyslu českého národa v době nynější? Podtrhli jsme u nás vhodně nazývané články »turecké«, aby bylo patrno, že rozliční ti národové asijští a fanaticky pošetilé výpravy křížové mají míti pro mládež naši větší důležitost než slavné a důležité momenty dějin našich, kteréž měly na rozvoj a osudy národa českého vliv veliký a často i rozhodný. A tu nám tak připadá, jak že si asi v


Question: Kdo zvítězil v bitvé na bílé hoře?

, kdo je více zaslepený, zdaž ty ovečky, jež času letního putují na Bílou Horu pomodlit se, anebo ti mladíci, kteří tam chodí dělat plané demonstrace, jež obyčejné zakončívají se zatýkáním a jež odstůně několik nerozvážných studentíků, vlastně jejich rodiče. Ostatně můžeme »N. L« ujistiti, že dnes z naší katolické strany nikdo na Bílou Horu nemyslí, a putuje-li se dosud tam v době letní, že každý poutník má na starosti jiné věci, nežli vítězství na Bílé Hoře. Dal-li ndp. arcibiskup olomoucký »sloužiti Te Deum« za vítězství na Bílé Hoře, nevíme, je to však divná svobodomyslnost »N. L.«, jež na jedné straně horší se pro modlitbu a na druhé straně schvaluje plané demonstrace. Máme za to, že by se již s Bílou Horou mohlo pomlčeti. Čím více se pravým, nefalšovaným světlem na ní hledí, tím více též měl by pravý Čech se zastyděti za ty české pány, kteří zvolili si za če- ského krále pravého ničemu z Němec, který měl sice zmužilosti dost postaviti se v čelo hostiny, ale nikoliv v čelo vojska.

vítězili. Jsou to události tak ohromující, že dějiny novějšího válečnictví neznají jim podobných. Výsledků tak slavných dodělati se může ovšem jen vojsko černohorské, kde co muž, to hrdina. Jak bojuje Černohorec, jak povrhuje životem, kde jde o zmar Turčína nenáviděného, o tom míti můžeme my jenom slabé tušení. Mládeži naší na odiv se staví mlhavé na mnoze obrazy rekovnosti starých Řeků a Římanů, obrazy to samolibosti řeckých a římských spisovatelů bohatě vyšperkované pravdě na úkor. Kdy vypravovati se bude mládeži naší i o bohatýrských činech Leonidů černohor

ů. Bylo možno očekávati, že Turci co nej- dříve obsadí Adrianopol. V zadu u veliké dálce bylo slyšeti střelbu .... Z počátku byla rozptýlená, ale pak blížila se vždy více a více . . . Uprchlíci chtěli zrychliti krok, avšak cesta byla úzká; se strachem hleděli na pravo na hřeben hory, za kterým bylo šlyšeti hřmot, pocházející od srážky . . . Byli to vlastní nebo cizí? Na hřebenu hory objevilo se několik jezdců. Horští koňové hbitě spouštěli se dolů. Roztrhaní Čerkesové spěchali ku karavaně. „Kdo jest tam? . . . Naši nebo nepřátelé? „Byli tam Rusové, ale zase se vrátili; byl to patrně předvoj.“ „Kde jsou

Ve výroční den bitvy bělohorské Osmý listopad! Který Čech znající nejsmutnější listy z dějin své vlasti, neměl by tento den zapsaný v nejhlubší hloubi srdce svého! Jest to den největšího našeho národního neštěstí, den jediné ale za to osudné porážky, kterouž praotcové naši utrpěli na poli válečném; jest to onen den, v nějž mělo dle záměrův nepřátel našich jmeno království a národa českého být vymazáno z dějin Evropy. Divnýť to zákon přírody a dějin, že za jediný den, opozděním se za několik hodin, nešťastným pošinutím některého armádního sboru v nivec jsou uvedeny namahavé práce celých století. Bitva bělohorská jest pro nás Čechy takovýmto dnem. Všecky ty skvělé výsledky dvěstěletých bojův za neodvislost národní a náboženskou zmizely pro naše předky za tento jediný den. Na Bílé hoře zva- dly věnce vítězův oustských a domažlických, tam vylámána jsou jmena nejskvělejších rodin vlasteneckých z koruny našeho staroslavného království, tam vyrván národu našemu z


Question: Kdy byl postaven Karlův most

Stavební kancelař byla přeložena od Karlova mostu do státní průmyslové školy, kdež zůstali po celou noc jeden mistr, 8 tesařů a plavců pohotově pro případ nebezpečí, jímž povodeň hrozila. Z přístaviště parničků u staroměstské vodárny byla včera odpoledne odplavena malá čásť břeven a opor. Rovněž o 1. hod. odpol. odplaveno bylo několik prken a trámů z lešení u Karlova mostu, ale přítomní plavci opět je zachytili.

— Z Karlova mostu. Pochopitelnou pozornost vzbuzuje hlemýždí postup předlažby dvou chodníků tohoto mostu. Nedostatečný počet dělníků hraje si s dlužhou již dvě neděle a teprve předlážděn jest chodník jeden; chamottová dlažba chodníku druhého jen z mulé části jest vytrhána a předlážděna. Za takovýchto okolnosti je nebezpečno obcházeti hromady písku, kumene, vápna a pod. a vrhati se mezi těžké nákladní vozy, kočáry, tramway a ruční vozíky. Den co den ozývají se ostré výtky z obecenstva po mostů jdoucího na hlemýždí postup prací dlaždičských, které — tuk tvrdí se zcala vážně — do konce tohoto roku jistě budou hotovy.

j porouchala, tak že z něho nezbyla skorem ani čtvrtina. Vystavěn proto zatímní most dřevěný, a r. 1357 položil Karel IV základní kámen k nynějšímu mostu kamennému jeho jména. Z mostu Juditina zachoval se ještě po dobu naši jeden oblouk klenby, který bylo viděti až do r. 1847, nyní však vezděn jest pod klášterem Křižovníků. Roku 1742 po veliké vodě objeveny byly zbytky základů a pilířů mostu Juditina, a to několik metrů na sever od nynějšího kamenného. Most Karlův, který začal stavěti Petr Parléř z Gmündu ze Šváb, utrpěl pět těžkých pohrom povodní, zejména poslední r. 1890, kdy velikou vodou a nahromaděním vorů strženy byly dva pilíře a tři oblouky. Při zakládání nových pilířů shledali znalci, že Parléř položil základy příliš mělko a na půdu písčitou. Skorem stejného stáří jest kamenný most v Roudnici. Plán jeho zde též visí. Vede přes

Před rozvalinou Karlova mostu. Nemohu se vzpamatovat z dojmu, jaký na mne učinil pohled na smutnou sříceninu staroslavného Karlova mostu. Když jsem první zprávu o tom uslyšel, pomyslil jsem si jen: Hle, jakých až bájí se odvažuje rozčilená fantasie lidu, aby zvětšila neštěstí již dosti veliké! I zprávy pozdější, o jichž pravdivosti těžko již bylo pochybovati, zdály se mi aspoň přepjatými a teprve, když vlastními zraky spatřil jsem zkázu velebné památky, musil jsem uvěřiti v celý dosah rány osudné. Bylo to divadlo, na které nezapomene nikdo z ohromených diváků. Stojím na houpajícím se řetězovém mostě, dole vali se s děsivým hukotem ohro


Question: Kdy byla mnichovská dohoda

Polsku pro případ porušení čs.-polských hranic a ústy Litvinova ohlásil, že je ochoten, bude-li požádán, přispět nám na pomoc i bez Francie a bez vleklých a zdlouhavých formalit nebožky Společnosti národů. Ale mezinárodní reakce s německým fašismem a pátými kolonami domácích zrádců ukula své plány. Dny plynuly a když Chamberlain a Daladier namáčeli 29. září v noci pero k podpisu mnichovské dohody, namáčeli je s Hitlerem a Mussoliním již do prýštící krve milionů evropských občanů. Opona Mnichova se otvírala.

Člověk by ještě loni z jara nebyl tušil, co prozíravých politických hlav obsahuje náš národ. Ale dověděli jsme se to brzy po Mnichovu: kde kdo u nás „dávno věděl, že to špatně skončí,“ ba dokonce „to dávno říkal“ jedné osobě, která ovšem nedávno umřela. Je to zvláštní, že z těchto znamenitých věštců nepromluvil před Mnichovem nikdo, a jestliže někdo z těch druhých, kteří se dnes svou tehdejší prozíravostí nechlubí, tenkrát dávno před Mnichovem dával výstrahu před neústupností a průtahy v řešení našich státních problémů, pak dostal co proto zrovna od těch nynějších moudrých věštců a jejich oblíbených novin. Připomeňme si jen, jak byla přijata ona řeč Rudolfa Berana z počátku ledna 1938 v Lucerně, kde se vyslovil o potřebě dohody se sudetskými Němci. Je to patrně všeobecný lidský rys — ukazují to přísloví celé řady národů — že se rádo věští po účinku (vaticinatio ex eventu), jenže u nás je toho teď trochu moc. A pro samé

Norimberk 23. listopadu (Gk). Nezasvěcená evropská veřejnost nepříkládá mnoho váhy tomu, že do popředí smečky válečných zločinců obžalovaných v Norimberku, byl postaven také Schacht, kterého si vybavuje z paměti jen jako říšského vedoucího financi. Ale Schacht patří na místo, které mu určila žaloba plným právem, jak dnes ukázal americký žalobce Jackson. Schacht připravoval totiž německé hospodářství na válku již od roku 1935, kdy byl jmenován zmocněncem pro hospodářství. Bylo jeho, Funkovou a Göringovou zásluhou, že počátkem roku 1933 ještě dříve než britský premiér předstoupil před parlament s mnichovskou »něžnou květinkou míru«, dostal německý válečný průmysl dvanáct miliard marek na zbrojení a přípravu války. Schacht byl nacistou od počátku. Už r. 1923 naléhal, aby němečtí průmyslníci zřídili pro nacistickou stranu volební fond. A průmyslníci dali ochotně těmto »socialistům« do vínku tři miliony marek. Nacističtí socialisté měli nejužší styk s kapitalisty už od svého nastolení, jak ukázal Hitlerův dopis Kruppovi z roku 1933, v němž píše, že chce usměrnit německý průmysl s potřebami Třetí řise.

tak před rokem, při nástupu Hitlera k moci zdálo se, že konflikt Německa s Polskem je takřka neodvratný. Byla to však více nervosa tisku, na obou stranách byla vzrušená výměna názorů, ačkoliv se potom ukázalo, že Hitler naprosto nemíní pouštěti se do odvážného konfliktu s Polskem, když by tím, vzhledem k evropské situaci, naprosto nic nezískal. Nedůvěra, se kterou se na všech stranách setkával, kombinovaná ještě silnou agresivitou jeho mluvčích, při mezinárodních konferencích a v Ženevě, vedla takřka k úplné isolaci Německa a z ní hleděl se Hitler zachrániti nabízením individuálních bezpečnostních paktů. Na této taktice není nic nového, je to jen opakování toho, co přinesla Moskva, když svého času byla stejně isolována jako Německo. Také o Moskvě se tvrdilo, že za každou cenu chce válce a proto snažila se čeliti tomuto nařčení pakty o neútočení; uzavřela jich celou řadu a zjednala si takovou mezinárodní posici, že dnes už sověty není možno považovati za isolované a naopak počítá se s nimi i v o- tázkách, k


Question: Kdy byla mnichovská dohoda

spojeneckou smlouvu se Sovětským svazem, jež je úhelným kamenem naší zahraniční politiky. Přednesl pak první díl jádra svého projevu, v němž se zabýval československou zahraniční politikou za války a otázkami, jež souvisejí s tímto obdobím. V chronologickém seřazení uvedl úspěchy naší londýnské vlády ve věci mezinárodníhao uznání a odčinění Mnichova. Za zvláštní úspěch bylo třeba považovati Edenovo a de Gaullovo prohlášení, že se Velká Britannie a Francie necítí vázány mnichovskými dohodami. Ničeho podobného ovšem nebylo třeba se strany Sovětského svazu, který neměl s mnichovskými dohodami nic společného a nikdy neuznal změny čs. hranic na základě Mnichova. Obšírněji se ministr Masaryk rozhovořil o okolnostech, jež vedly k uzavření smlouvy se Sovětským svazem o přátelství, spojenectví a poválečné spoluprácí. Poučení minulostí, věděli jsme všichni, pra

Ohražení. H. Zátka, poslanec na říšské radě prohlašuje tímto zprávu v mnohých novinách uveřejněnou, že při debatě o adrese s Němci hlasoval, za zcela nepravdivou. On tenkráte nehlasoval se žádnou stranou, poněvadž téhodne v sněmovně nebyl, jinak by byl, jako vždycky činil, s Čechy a s Poláky hlasoval.

Sovětský svaz stál v krisi za námi Předseda vlády Zu. Fierlinger o postoji Sovětského svazu za Mnichova

ntropp na otázku, co by se stalo, kdyby nepodepsal smlouvu o zřízení Protektorátu, odvětil: »Poslali by mne samotného do koncentračního tábora.« Nejvíce posluchače zaujal Ečerův rozhovor s Keitlem, vrchním velitelem všech bývalých německých zbraní. Dr. Ečer se otázal, zda by Německo bylo bojovalo proti nám, kdyby západní mocnosti 1938 stály za Československem. Keitel odvětil: »Nikoli, tehdy bychom byli vojensky nestačili. Kdyby byla dokonce nastala vojenská koalice Západu s Východem, Německo by proti podobné konstelaci nic nesvedlo. Mnichov měl za účel vyřaditi SSSR z evropského dění, získati čas a dokonale se vyJD. zbro


Question: Kdy byla objevena Amerika?

rinton dokazuje, že prvky její není třeba hledati mimo Ameriku, že primitivní kmeny jsou takové, jako všude jsou a co se velikých kultur (mexické a peruanské) týče, základy a prvky nalezají se právě u příbuzných jim národů polokulturních a primitivních. Pokud jde o původ amerického lidstva, dobře vyvrací Brinton domněnky o původu asijském. Čínské a japanské džunky jsou pozdní vynález, ze Sibiře původ Američanův odvozovati nelze, protože jednak Sibíř teprv v době neolithické byla obydlena a Amerika jest od Indianův obývána dávno před ní, jednak Aljaška až do nynější geologické epochy byla pokryta ledovci, tak že přechod přes ní byl nemožný. Musíme zajíti do dob velmi starých, máme-li původ Indianův odvoditi ze starého světa a zároveň najíti geologickou opochu, kdy přechod byl možný. Jde o přechod z Afriky a z Evropy, neboť Polynesii počal člověk obývati později než Ameriku. Gelkie takovou epochu konstatuje v době postglacialní. Dá-li se tato uznati za dobu přechodu, dosud určitě říci nelze. K rozřešení otázky sluší sebrati více materialu. —ř.

takto: Asi 40 let po objevení Ameriky dobyl Španěl Frant. Pizarro severní končiny jižní Ameriky, tedy tu část, která se Bolivií nazývá. Domorodí „červenokožci“ a „Indiáni“ byli ukrutně potlačováni od nových pánů „bílých“ Evropanů. Roku 1636 dostala se Bolivie pod vládu španělského místokrále, jenž rudochům nemilosrdně vládnul, avšak manželka místokrálova krotila jeho zlobu a co nejlaskavěji s domorodci zacházela. Hříchy bílých utlačovatelův volaly do nebe o pomstu a nebe poslalo odpověď: — zimnici. Z červených se na tuto nemoc nikdo nerozstonal, avšak za to zimnice i ty nejsilnější „bílé“ muže zdolala a před soud Boží pohnala. Jak to? Byla to snad pomsta nebes za všechny nepravostí a ukrutnosti, které Evropan na Indiánovi páchal? Tak rozmýšlela manželka místokrálova a tím horlivěji se modlila a postila, aby Boží trest

Na brněnském nádraží vysloupí Aron Šmekeles z Krakova a jde se občerstvit do nádražní reslaurace. Aby mohl snáze najít svůj vagon, podíval se pro jistolu, jaké má číslo. »Zcela správně, 1492, lo já nezapomenu. V tomto roce byla objevena Amerika.« Za čtvrt hodiny se vrálil. Samozřejmě, že číslo zapomněl. Obrálí se tedy k opodál slojícímu železničnímu úředníku a zdvořile se táže: »Phardon, pane, nevíle náhodou, ve kterém roce byla objeven

Anglie si činí nárok na severní pól? Sir Gilbert Parker v dolní anglické sně movně prohlásil, že učiní dotaz na premiéra zdali země na severním pólu (není dosud jisto zdali jaká je!) považována býti má za příslušnou ke Kanadě a je-li tomu tak, zdali vztyčení americké vlajky dává Spojeným státům ameri- ckým na tuto zemi nějakého práva?


Question: Kdy byla zášť mezi Němci a Čechy

Přesto není na Slovensku nelásky k Čechům. Novináři měli příležitost promluvit s četnými Čechy, kteří na Slovensku zůstali i po roce 1939. Někteří z nich mají i v dnešním Slovensku vynikající postavení. Mezi těmi dlužno uvést generálního ředitele býv. státního železářského podniku v Podbrezové ing. dr. Langra a generálního ředitele národního podniku Baťa v Baťovanech Josefa Trojana. Ten je dokonce ředitelem oblastního kožařského a gumárenského podnikání. Může se po- chlubit tím, že za nim, za Čechem, přišlo v roce 1944 do hor přes d

V tmě, která se na nás v roce 1938 a 1939 snesla, byli jsme Hitlerem a fašisty roztrženi a všechna pouta, která nás vížila, měla býti navždy přervána, pocit sounáležitosti ubit v Češích i Slovácích — Čechům část po části vyrván jazyk z úst a Slovákům pod pláštěm nacistické »svobody« rovněž. My jsme vždy věděli: Slováci nezradili a nezradí. Jenom několik zločinců, kterým Němci dali do rukou fiktivní moc, se rozhodlo »zúčtovat« s Čechy, vypovědět je ze Slovenska a — vypovědět, když se Hitlerovi zdál čas zralý — válku nejen Spojencům, ale především Sovětskému svazu! Od sta let ge-

Drobnosti z dějin domácích. Češi a Uhři těžko se snášeli hned tenkrát, když ponejprv společného krále všeobecně uznaného měli, totiž Vladislava II., krále to sice dobré vůle, ale malé síly. Je tomu již 400 let, co tento král v obojím království panoval (v Čechách 1471—1516, v Uhrách 1490—1516). V Čechách tenkráte zavládl surový mrav po způsobu uherském, jakož ve „Starých letopisech če- ských“ od Palackého vydaných se dočítáme. Na příklad narážení zločinců na kůl odtud mělo svůj původ. Násilné kousky, ano pravé bitky mezi Čechy a Uhry, pokud př

ytýčil požadavky jihočeského pohraničí po odsunu Němců, promluvil k shromáždění náměstek předsedy vlády Jožka David. Vzpomněl Mnichova, kdy i Českokrumlovsko bylo odervána ze zraněného těla české země, ale český národ věřil, že se opět vrátí zpět. Po 7 letech se stalo, tentokrát už na věky, nedílnou součástí Československé republiky. Hrad Český Krumlov bude opět střežit českou stezku proti germánským vetřelcům. Kraj. který dal národu Jana Žižku z Trocnova a jehož lid dovede se zbraní v ruce bránit Husovu náboženskou pravdu, bude zbaven svých odvěkých nepřátel. Je rozřešen staletý zápas mezi Slovany a Germány.


Question: Kdy byla zášť mezi Němci a Čechy

»Obyčejně je to právě neděle« vtipkuje jako vídenský strizzi: »Kdy snad z pochopitelných důvodů se jeví národní podrážděnost v krvavých rvačkách, křiku a kamenování. Tehdy ještě méně než jindy poslouchá se napomenutí místodržitele českého hr. Coudenhova, kterýž národnostním menšinám udělil radu, aby se chovaly taktně a zdrželivě (!), tehdy nepociťují národnostní většiny potřebu, aby neužily své převahy. Tak tomu bylo také poslední ne děle, kdy byli v Nové Vsi u Duchcova němečtí hasiči napadeni českými dělníky a ci- hlami tak zraněni, že Němci musili býti odvedeni do nemocnice (!) a Češi do věznice (?). Také ve Svitavách došlo mezi účastníky slavnosti časké a slavnosti německé ke srážce, při níž krveprolití zabránilo jenom četnictvo.« Zahodili bychom se, kdybychom této frivolnosti vídenské prokázali čest, abychom se pouštěli do vážného a věcného vyvracování »fakt«, kterými ona se ohání, aby si namluvila, že »Češi nezůstávají Němcům ničeho dlužni, že jsou jední za osmnáct a druzí bez dvou za dvacet.« To bývalo odjakživa on

strany. Po vymření všech těch českých výtečníkův, kteří stonali na jakýsi chronický nationalitätsschwindl, přestalo se v Čechách čechisovat i nastala jest zdravá politika, která nás vlastně spasila. Zvláště kdy Blánické rytiře odvedli k landwehru, ztrácel se po málu jazyk praotce Čecha, který se svými štětináři přes tři řeky do země přišel, my nahlídše vesměs, kde ležel ten kořen všeho předešlého zlého, mluvili jsme jenom německy a stali se takto teprv osvíceným národem. Také jsme se vesměs přichytili fabrikantství a obchodnictví s přeukrutným prospěchem. Rozdíl mezi židy a křesťany pominul, ježto jsme všichni byli Němci a kupčili. Já nazvav se Samuelem Meierem, stal jsem se velkoobchodníkem. Po málu nezůstal v Čechách nikdo více, kdo by byl uměl hovořit česky, až na toho právě zemřelého Isidera Flastentze, který však také dlouhým stářím svůj mateřský jazyk byl hrubě zapomněl, znaje vůbec již jen jednu frázi, na niž mu dána výsada. Ta

ytýčil požadavky jihočeského pohraničí po odsunu Němců, promluvil k shromáždění náměstek předsedy vlády Jožka David. Vzpomněl Mnichova, kdy i Českokrumlovsko bylo odervána ze zraněného těla české země, ale český národ věřil, že se opět vrátí zpět. Po 7 letech se stalo, tentokrát už na věky, nedílnou součástí Československé republiky. Hrad Český Krumlov bude opět střežit českou stezku proti germánským vetřelcům. Kraj. který dal národu Jana Žižku z Trocnova a jehož lid dovede se zbraní v ruce bránit Husovu náboženskou pravdu, bude zbaven svých odvěkých nepřátel. Je rozřešen staletý zápas mezi Slovany a Germány.

V tmě, která se na nás v roce 1938 a 1939 snesla, byli jsme Hitlerem a fašisty roztrženi a všechna pouta, která nás vížila, měla býti navždy přervána, pocit sounáležitosti ubit v Češích i Slovácích — Čechům část po části vyrván jazyk z úst a Slovákům pod pláštěm nacistické »svobody« rovněž. My jsme vždy věděli: Slováci nezradili a nezradí. Jenom několik zločinců, kterým Němci dali do rukou fiktivní moc, se rozhodlo »zúčtovat« s Čechy, vypovědět je ze Slovenska a — vypovědět, když se Hitlerovi zdál čas zralý — válku nejen Spojencům, ale především Sovětskému svazu! Od sta let ge-


Question: Kdy byly husitské války

Kutnohorští mincmistři razili husitské groše s nápisem »Groš lidu českého pro slovo boží bojujícího«

1428 z hradu Hukvaldu, kde byla husitská posádka. Šířilo se rychle. V 16. století působí husitští kněží snad všude: Ostrava, Bělá, Brušperk, Frýdek, Místek, Dobrá, Frenštát, Paskov atd. jsou husitské a bratrské. Na venkově stavěny většinou dřevěné kostelíčky (Sedliště, Bruzovice, Řepiště atd.), v městech převzaty jednoduše kostely, když občanstvo přijalo reformaci za svou. Tehdy pronikla česká reformace celým Těšínskem až do Bílska, všude zakládajíc své sbory, byloť Ostravsko a Těšínsko kulturně i jazykově spjato úplně s českým národem. Protireformace (od Bílé hory do roku 1781) zničila poznenáhlu husitství i na Ostravsku. Přičinili se o to obzvláště jesuité. K poctě za-

vání z války minulé ztratili.“ R. 1525 jim tyto výsady znovu potvrdil Burian z Valdštejna, majitel panství budějovického. Podrobné cechovní artikule dostali r. 1610 od Zdeňka Brtni

husitských. Zkažené bylo kněžstvo a hierarchie znemravnělá; — proti ní postavili se napřed reformátoři slovem a písmem, jako Matěj z Janova, Jan Milič, Konrad Waldhauser, Jan Hus, Jeronym, a když slova více nevzpomáhala, ba církev zkažená vědoma jsouc sobě své fysické síly ukrutnou smrtí strestala své protivníky: tu nad popelem mučenníků pro pravdu boží povstali mužové, kteří zákona božího v pravé, původní podobě dobýti chtěli českému národu mečem. — A v čele bojovníků těch stál od počátku bojů husitských Jan Žižka z Trocnova, vůdce slepý, ale nikda nepřemožený, větší vůdce nežli Hannibal a Sertorius, jakž dokládá janovský dóže Jan Baptista de Campofregoso ve spisu svém „de fortitudine.“ Ale zvláštní shodou okolností vyvinula se z bo


Question: Kdy byly husitské války

Městečko Krčín mívalo znak městský a sice: štít modrý a v něm sv. Ducha v podobě vznášející se holubice s křídly roztaženými a nad ním boží oko v trojhranu zlatými paprsky obklopeném. Křivsoudov, městečko v Čáslavsku, v okresu dolno-kralovickém; má starý r. 1715 ohněm zničený hrad. Již r. 1236 náležel Křivsoudov panu Oldřichovi z Říčan, purkrabímu hradu Pražského, za jehož panování vystavěn tady r. 1296 kostel. Za válek husitských byla osada velice vyhubena, tak že prý skoro pusta ostávala. Teprvé za rytíře Štěpána Střely z Rokyc († 1593) byl městys

vání z války minulé ztratili.“ R. 1525 jim tyto výsady znovu potvrdil Burian z Valdštejna, majitel panství budějovického. Podrobné cechovní artikule dostali r. 1610 od Zdeňka Brtni

Za husitské války kostel svatopetrský nemnoho utrpěl; více utrpěl za pozdějších válek, jmenovitě při obležení švédském, kde mnoho kulí do něho bylo vmetáno a on skoro zůstal polozbořen. Při vpádu Sasův pod Arnheimem se kostela svatopetrského na krátko opět ujali podobojí. Hned potom požár v domě měšťana Novomlýnského vzniklý zničil levou loď chrámovou, pak velkou zvonici, v níž se tři velké zvony nalezaly, faru a 24 domů. Velmi stra spolu arcibiskup pražský, Jan Fridrich hrabě z Waldštejna, všemožně pečoval o nové zvelebení kostela. Na místě rozlitých zvonů dal jeden

usazování německých kolonistů v Čechách v XIII. století za krále Otakara II. pokládán byl domácí sedlák český za dědičného nájemníka. Při stále větší neujasněnosti právních poměrů k půdě a odvislosti od vrchnosti, zdálo se českému sedláku výhodnější uzavírati po příkladu německých kolonistů smlouvy »dle práva německého«, kterými se zavazoval k placení dědičné činže z půdy jemu odevzdané (t. zv. vlastnictví emfytentické). Nepříznivé sociální a majetkové postavení selského lidu bylo jednou z hlavních příčin hnutí husitského a válek husitských, jejichž následkem bylo opětně zhoršování poměrů poddanských a stoupání moci panské. Do válek husitských zůstal sedlák osobně svobodným, třeba jeho majetková práva obmezována do té míry, že stal se poddaným. Po válkách husitských sáhnuto i na osobní svobodu poddaného, ba povýšeno za zákon, aby žádný poddaný nesměl před soudem zemským jako žalobník proti svému pánu vystupovati; sedlák poddaný stal se nevolníkem, upadl, jak to v Čechách zváno, v poměr člověčenství. Ještě hůře bylo po válce


Question: Kdy byly husitské války

Alžběta, vdova po Václavovi II., sídlíc po 30 let v Hradci, ve věnném svém městě, kteréž odtud nazýváno Hradec Králové, rozšířila hrad a dala městské hradby s věžemi vystavěti. Že pak pro nedostatek kamene mnoho z cihel se stavělo, nazval lid věnné toto město Hradec Červený nebo Cihelný. Král Jan osvobodil r. 1321 obec na sedm let ode vší daně, aby s tím větší snažností zdi a věže opravovati a stavěti mohli. Hrad královský vzal zkázu za válek husitských r. 1423. V městě zmohlo se učení husitské; obyvatelstvo ale klonilo se ke straně radikálnější, k Táborům, kdežto hrad byl v držení strany panské. I pozvali si měšťané na pomoc Žižku z hradu Kalicha a otevřevše jemu brány města vyhnali odtud Jetřicha z Miletínka, načež hrad rozbořen, aby s něho městu více panováno býti nemohlo. Od té doby pak nebyl více vystaven. Císař Josef II. vyhlásiv Hradec za pevnosť dal roku 1766 všecka předměstí zboř

husitských. Zkažené bylo kněžstvo a hierarchie znemravnělá; — proti ní postavili se napřed reformátoři slovem a písmem, jako Matěj z Janova, Jan Milič, Konrad Waldhauser, Jan Hus, Jeronym, a když slova více nevzpomáhala, ba církev zkažená vědoma jsouc sobě své fysické síly ukrutnou smrtí strestala své protivníky: tu nad popelem mučenníků pro pravdu boží povstali mužové, kteří zákona božího v pravé, původní podobě dobýti chtěli českému národu mečem. — A v čele bojovníků těch stál od počátku bojů husitských Jan Žižka z Trocnova, vůdce slepý, ale nikda nepřemožený, větší vůdce nežli Hannibal a Sertorius, jakž dokládá janovský dóže Jan Baptista de Campofregoso ve spisu svém „de fortitudine.“ Ale zvláštní shodou okolností vyvinula se z bo

1428 z hradu Hukvaldu, kde byla husitská posádka. Šířilo se rychle. V 16. století působí husitští kněží snad všude: Ostrava, Bělá, Brušperk, Frýdek, Místek, Dobrá, Frenštát, Paskov atd. jsou husitské a bratrské. Na venkově stavěny většinou dřevěné kostelíčky (Sedliště, Bruzovice, Řepiště atd.), v městech převzaty jednoduše kostely, když občanstvo přijalo reformaci za svou. Tehdy pronikla česká reformace celým Těšínskem až do Bílska, všude zakládajíc své sbory, byloť Ostravsko a Těšínsko kulturně i jazykově spjato úplně s českým národem. Protireformace (od Bílé hory do roku 1781) zničila poznenáhlu husitství i na Ostravsku. Přičinili se o to obzvláště jesuité. K poctě za-

usazování německých kolonistů v Čechách v XIII. století za krále Otakara II. pokládán byl domácí sedlák český za dědičného nájemníka. Při stále větší neujasněnosti právních poměrů k půdě a odvislosti od vrchnosti, zdálo se českému sedláku výhodnější uzavírati po příkladu německých kolonistů smlouvy »dle práva německého«, kterými se zavazoval k placení dědičné činže z půdy jemu odevzdané (t. zv. vlastnictví emfytentické). Nepříznivé sociální a majetkové postavení selského lidu bylo jednou z hlavních příčin hnutí husitského a válek husitských, jejichž následkem bylo opětně zhoršování poměrů poddanských a stoupání moci panské. Do válek husitských zůstal sedlák osobně svobodným, třeba jeho majetková práva obmezována do té míry, že stal se poddaným. Po válkách husitských sáhnuto i na osobní svobodu poddaného, ba povýšeno za zákon, aby žádný poddaný nesměl před soudem zemským jako žalobník proti svému pánu vystupovati; sedlák poddaný stal se nevolníkem, upadl, jak to v Čechách zváno, v poměr člověčenství. Ještě hůře bylo po válce


Question: Kdy se na českém území začala používat elektřina?

P. T. panu Kestrankovi, ústřednímu řiditeli pražsko-železářské společnosti! V odpovědi své naivně stěžujete si na to, že dr. Kramář po pěti měsících nezaslal Vám žádaná data o germanisační činnosti Vašeho závodu. Dovolte tudíž, abych Vás upozornil na některá fakta. Nemluvím zde ani o pamětním spisu vítkovických Čechů, v němž vylíčena činnost ta v uhelné pánvi ostravské. Poměry tamní jsou příliš dobře známy. Ale dovoluji si upozorniti na kraj bližší bezprostředně u samé Prahy. Je to Berounsko a Kladensko. Jak známo, jedna z hlavních domén Vaší společnosti. Mimochodem řečeno, na Kladně zřídili jste dáv

Proč nešel v Praze elektrický proud V pondělí odpoledne byla na kratší dobu přerušena dodávka elektrického proudu pro některé části Prahy. Toto přerušení bylo zapříčtněno nehodou, která se stala v holežovické transformační stanici. Došto tam ke krátké. mu spojení, při čemž byli popálení dělník Nekovář z Prahy XIV. těžce, a vrchní montér Fr. Chramosta lehce. Dodávka proudu byla opět obnoven

anský. který měl 61 neelektrisovaných obcí s 19.000 obyvateli. Zatím co na Moravě a ve Slezsku se nevyskytl okres, kde většina obcí nebyla elektrisována, na Slovensku bylo téměř 60 procent obci bez elektrického proudu. Žádná elektrisovaná obec nebyla v okrese Snina, Sobrance a Šahy. Po zániku okupace se věnovala e- lektrisaci velká pozornost, takže můžeme právem předpokládat, že počet neelektrisovaných obcí hodně poklesl. Letos je v plánu elektrisovat v naší republice 660 ohcí. Jistě přijde v nedaleké budoucnosti doba, kdy naše statistika nevykáže žádnou neelektrisovanou obec, doba, kdy I ta nejzapadlejší vesnička někde v horách pozná službu, již přináší elektři

ektrárnu, Středočeský navazuje styky s elektrárnami na dolech a rozšiřuje se tempem velmi pěkným, Západočeský kupuje zdroje elektrické energie a Jihočeské svazy, spojeny v jednu akciovou společnost jihočeských elektráren úspěšně bojují na území k elektrisování nejtěžším, za zdoláním problému soustavnosti v elektrisaci. — Na Moravě vznikají Moravsko-slezské, Severomoravské, Západomoravské elektrárny a i na Slovensku vidíme první zárodky mohutné této činnosti, opravňující k nadějím do budocnosti. Rozvod elektrické energie po technické stránce normalisován. Používá se střídavého proudu třífásového, o napětí 22.000 Volt, který sice jako normalisovaný zaveden, ale nevžil se plně z toho důvodu, že někde již příslušné začaté elektrisační práce vynucovaly použití napětí, používaného v území již elektrisovaném. Je to 5000 Volt kol Hradce Králové, 6000 Volt okolo Pardubic a Dražic, 10.000 Volt v území poříčském, 15.000 V


Question: Kdy se na českém území začala používat elektřina?

89. Jsem ruský běženec, vyučený elektrotechnik. V Československu chtěl jsem se věnovati opět povolání elektrotechnickému. Byl jsem však při žádosti odmítnut, že nemám řádného vysvědčení, že jsem se v Rusku vyučil. Na svou žádost obdržel jsem z Ruska průkaz o tom, podepsaný ředitelem a 3 tamními montéry, který však není vyhotoven podle předpisů, platných v Československu. Může opis tohoto průkazu, přeložený do češtiny, řádně kolkovaný a ověřený notářem, sloužiti v Československu jako průkaz k obdržení místa elektrotechnika? Je taková legalisace pří- A K. B. (Slovensk

jednou provedeno i v Praze. Vyskytlať se právě v novinách zpráva, že hodlá si osvětu tu novou do svých ulic zavést Jindřichův Hradec, pak také Nymburk a Písek, ba jmenují se města po Čechách ještě jiná. Když jsem svého času četl, že elektřinu zavedl si Hornesund — městečko to, nalezající se daleko na severu ve Švédsku, až 400 kilometrů nad Štokholmem a čítající téměř 4.000 obyvatelů — ovšem jsem si na Prahu ani nepomyslil — nu ano, Hörnesund a Praha! Když jsem pak četl, že má elektřinu také již Triberg ve Švarcvaldu (2500 obyvatelů), pořád ještě jsem se nevzrušil — vždyť Švarcvald a Praha! Ale teď, když čtu Jindřichův Hradec, Nymburk a Písek, teď se naděje už skutočně počíná budit! Jakpak dlouho to může trvat, Ty moje nobe, a po elektřině sáhnou městečka již ještě menší a pak už také městýse a vsi! Oddolají svůdnému příkladu na př. Vršovice, Dejvice, Libeň? Vysočany, Košíře, Břevn

však někde vidíme, že naopak nouze, vznikající o osvětlovací prostředky a o energii, vedla k tomu, že elektrisováno bylo i tam, kde zdálo se, že jsou přímo nepřekonatelné obtíže v cestě, ale budováno také i za tak těžkých podmínek nedostatku materiálu, nutnosti použití vysokého množství finančních prostředků při znehodnocené měně, že by se podmínky ty za normálních dob zdály nemožnými a nebezpečnými. Byla to ovšem doba, kdy hospodářská situace — světovou válkou vyvinutá — bránila uvažovati a nutila pouze pracovati. Byla to také doba, kdy s obavou sledovali jsme činnost býv. Rakouského státu, který začínal přemýšleti o otázce soustavnosti v elektrisaci a který hodlal využíti svého státního vlivu takovým způsobem, který budil v opatrných hlavách na českém území obavy, obavy před budoucností, která by mohla českou věc značně poškozovati. Připravovaný elektrisační zákon rakouský na jedné straně a německým

Proč nešel v Praze elektrický proud V pondělí odpoledne byla na kratší dobu přerušena dodávka elektrického proudu pro některé části Prahy. Toto přerušení bylo zapříčtněno nehodou, která se stala v holežovické transformační stanici. Došto tam ke krátké. mu spojení, při čemž byli popálení dělník Nekovář z Prahy XIV. těžce, a vrchní montér Fr. Chramosta lehce. Dodávka proudu byla opět obnoven


Question: Kdy se na českém území začala používat elektřina?

však někde vidíme, že naopak nouze, vznikající o osvětlovací prostředky a o energii, vedla k tomu, že elektrisováno bylo i tam, kde zdálo se, že jsou přímo nepřekonatelné obtíže v cestě, ale budováno také i za tak těžkých podmínek nedostatku materiálu, nutnosti použití vysokého množství finančních prostředků při znehodnocené měně, že by se podmínky ty za normálních dob zdály nemožnými a nebezpečnými. Byla to ovšem doba, kdy hospodářská situace — světovou válkou vyvinutá — bránila uvažovati a nutila pouze pracovati. Byla to také doba, kdy s obavou sledovali jsme činnost býv. Rakouského státu, který začínal přemýšleti o otázce soustavnosti v elektrisaci a který hodlal využíti svého státního vlivu takovým způsobem, který budil v opatrných hlavách na českém území obavy, obavy před budoucností, která by mohla českou věc značně poškozovati. Připravovaný elektrisační zákon rakouský na jedné straně a německým

89. Jsem ruský běženec, vyučený elektrotechnik. V Československu chtěl jsem se věnovati opět povolání elektrotechnickému. Byl jsem však při žádosti odmítnut, že nemám řádného vysvědčení, že jsem se v Rusku vyučil. Na svou žádost obdržel jsem z Ruska průkaz o tom, podepsaný ředitelem a 3 tamními montéry, který však není vyhotoven podle předpisů, platných v Československu. Může opis tohoto průkazu, přeložený do češtiny, řádně kolkovaný a ověřený notářem, sloužiti v Československu jako průkaz k obdržení místa elektrotechnika? Je taková legalisace pří- A K. B. (Slovensk

anský. který měl 61 neelektrisovaných obcí s 19.000 obyvateli. Zatím co na Moravě a ve Slezsku se nevyskytl okres, kde většina obcí nebyla elektrisována, na Slovensku bylo téměř 60 procent obci bez elektrického proudu. Žádná elektrisovaná obec nebyla v okrese Snina, Sobrance a Šahy. Po zániku okupace se věnovala e- lektrisaci velká pozornost, takže můžeme právem předpokládat, že počet neelektrisovaných obcí hodně poklesl. Letos je v plánu elektrisovat v naší republice 660 ohcí. Jistě přijde v nedaleké budoucnosti doba, kdy naše statistika nevykáže žádnou neelektrisovanou obec, doba, kdy I ta nejzapadlejší vesnička někde v horách pozná službu, již přináší elektři

technicky a ne po stránce organisační a správní. Dražické družstvo rozvádí energii ze své vodní síly do svého okolí. Na německém území Čech vznikají německým kapitálem organisované elektrické podniky, Poříčí u Trutnova, Trmice, na Moravě Rosice a jiné. Vývoj elektrisace v dobách předválečných následkem nedostatku finančních prostředků, které byly státní správou připravovány pro válku, která stále jako přízrak tajně stála před námi, děl se velmi zvolna a značně těžko. Také obavy — tu a tam přednášené — zdály se míti hodně mnoho odůvodnění a těžko proto probili jsme se alespoň trochu blíže těm našim cílům, které jsme již tenkrát měli pro soustavnou elektrisaci naši před očima. Světová válka a ohromné obtíže, vzniklé v hospodářském životě z jejích následků, vedly často k tomu, že činnost elektrisační jak po stránce organisační, tak i stavební byla zastavena. Na druhé straně


Question: Kdy se narodil Adolf Hitler

Na jihozápad od našich hranic, uprostřed Bavorska, v americkém pásmu, leží město, jehož jméno bylo zavrženo všemi pokrokovými lidmi světa. Jeho jméno zní — Mnichov. V jeho zdech se rodil nacismus, odtud zněly nejvýhrůžněji paradeschritty německých nadlidí, z budovy jeho pivovaru řval Hitler ve výročích založení nejkrvavější politické strany dějin o své slávě a nepřemožitelnosti.

Ukrýval se a když byla žena nalezena zavražděna, bylo jen věcí času, kdy bude dopaden její vrah a v něm i muž, který provedl na druhé straně oceánu čin nesmírného dosahu. Scheffer byl Němcem usídleným v USA až do tragedie v Pearl Harbour vykonával prosaické zaměstnání holiče v New Yorku a v San Francisku. Samozřejmě byl jako nacista i členem podzemního Bundu, který pracoval pro Hitlerovu věc v Americe a stal se i

l se učit a již první třídu musel opakovat. V Linci vychodil tři třídy reálné školy. Dále to však nešlo a tak Hitlerův otec dal chlapce na reálku do malého hornorakouského města Štýru, proslulého více továrnou na pušky než reální školou. Avšak ani tam malý Adolf nemohl ku předu, takže se studiemi byl konec. Za reálných studií umřel Hitlerovi otec a tak se vrací k matce, u které žije, aniž by se čím zaměstnával. Marné jsou všechny domluvy, aby si zvolil nějaké povolání. Když matka zemřela, odchází v 20 letech do Vídně, kde žije ve velmi nuzných poměrech. Živí se příležitostnou prací jako nádeník, malíř pohledníc a v době nezaměstnanosti obchází různé útulky. Takově jsou začátky dvoumužů, kteří pak znamenají veliký převrat v dějinách svého národa. Začátky rozdílné, jako je rozdílná jejich životní dráha a pů

Německé listy rozepisují se o tom, jaké bylo Německo r, 1797, když princ Vilém spatřil světlo světa v královském pruském zámku. Tehda nemohlo ani ve snu nikomu napadnouti, že Prusko bude velmocí. Celá zem nečítala ani 6 milionů obyvatelů, v zadním Pomořansku byly ještě švédské posádky a Berlín neměl ani sto tisíc obyvatelů. Císařem německým byl tehda mladý, veselý, sotva 29 let čítající František II., jehož tělesné ostatky nyní již přes 50 let odpočívají v kryptě u Kapucínů ve Vídni. Korunní princ Ferdinand, pozdější císař Ferdinand, v Praze a vůbec v Čechách tak oblíbený, čítal tehda jedva 4 léta. Otec nynějšího císaře, arcikníže František, ještě nebyl narozen, když princ Vilém pruský se narodil.


Question: Kdy skončila druhá světová válka

Němců putovaly do zajetí. Ale Hitlerův rozkaz zněl: Držet Stalingrad stůj co stůj. Gen. Mannenstein se pokusil útokem dne 12. prosince přijíti na pomoc obklíčené 6. armádě. 23. prosince dosáhl řeky Myškova, jen 25 km západně od Stalingr

Madison (Gal - USA) — (UP). Československý občan Miloš Mikolášek, který žil plných šest let pod nacistickou nadvládou, trpělivě čekal, až bude moci odjet do spolkového státu Georgie a oženit se tam se svou americkou přítelkyní. Nikdy ji nespatřil. Seznámili se totiž dopisováním v roce 1937, kdy mladá, krásná a hudebně nadaná Harrieta Carterová poslala Mikoláškovi první dopís. Vyměnili spolu několik dopisů, v nichž mu mladá Američanka líčila krásu své domoviny a svého rodného městečka v Georgii. Nedlouho potom se písemně zasnoubili. Když se v roce 1939 obloha Evropy zatáhla válečnými mraky, jejich korespondence ustala. V posledním dopise jí Mikolášek sdělil, že přijede do Spojených států, jakmile bude moci.

J. V. Stalinovi: »Budeme hájit svou vlast do poslední kapky krve, smrt nebo vítězství, nikdy nebudeme otroky.« A o hodinu později telegrafovali: »Sbohem soudruzi, němečtí vetřelci nás živé nedostanou, umíráme za svobodu naší veliké a slavné sovětské země«. Páni a pánové, zůstane věčnou slávou našeho vlastního národa, že naše zahraniční vojenské jednotky měly za čest se zúčastnit této moderní epopeje po boku jednotek sovětských a že tak bratrství našich národů bylo stvrzeno i krví společně prolitou. Když byla německá válečná moc zlomena spojenými údery spojenců z východu i ze západu a když se jejich armády na naši půdě setkaly, přivítali jsme svoje spojence jako osvoboditele. Plakali jsme tehdy radostí. Dnes, když už naší bezpečnost střeží opět naše vlastní armáda, chci zdůraznit před celým světem, že naši spojenci za svého pobytu v naší vlasti přísně respektovali naši svobodu a státní nezávislost, že do našich vnitřních věci nezasahovali

Po skončení války nejen že tyto vymyšlené pověsti neustaly, naopak v r. 1946 zásluhou některých listů je- ště zesílily. Rodiny, jejichž členové se nacházeli v ruském zajetí, byly o osud svých příslušníků značně znepokojeny. Nyní syn maršála Pauluse otiskl ve švýcarském tisku článek, v němž celou záležitost uvádí na pravou míru. Píše: »Od r. 1946 dopisuji si se svým otcem, který mimo jiné sdělil, že od r. 1943 prošel různými zajateckými tábory. V r. 1944 stal se členem hnutí »Svobodné Německo« a mluvil častěji do mskevského rozhlasu, v němž nabádal německou veřejnost k brzkému ukončení války, poukazuje při tom na Hitlerovy omyly. Nikdy se však neúčastnil aktivně nějaké vojenské činnosti ve prospěch Sovětů. Po válce i tato jeho činnost přestala. V Berlíně nikdy nebyl, ačkoliv to některé časopisy tvrdily. V r. 1946 v únoru byl pod přísným dozorem dopraven do Norimberka jako


Question: Kdy skončila druhá světová válka

Odsun Němců součástí kapitulace Významné rozhodnutí spojeneckých okupačních úřadů

Po ukončení války a dodávek, stala se působnost americké vojenské misse a jejich zastoupení nepotřebná a proto v listopadu roku 1945 vláda Spojených států ukončila činnost své vojenské misse v Moskvě a uzavřela současně její námořní úřadovny. Sovětská vláda vyhověla žádosti Spojených států a svolila, aby námořní zastoupení Spojených států v Oděse zůstalo v činnosti tak dlouho, dokud nebude ukončeno vykládáni zásilek UNRRA v Oděse.

Němců putovaly do zajetí. Ale Hitlerův rozkaz zněl: Držet Stalingrad stůj co stůj. Gen. Mannenstein se pokusil útokem dne 12. prosince přijíti na pomoc obklíčené 6. armádě. 23. prosince dosáhl řeky Myškova, jen 25 km západně od Stalingr

Sítě po celém jižním a západním Rakousku "Teprve v březnu 1947 podařilo se policii odhaliti tuto skupinu a zatknout asi 80 lidí. Brzy se ukázalo, že policie přišla jen na jednu větev široce rozvětvené organisace, která rozprostírala své sitě přes celé západní a jižní Rakousko. Když o vánocích byla objevena organisace ve Štýrsku, měla již hotové vedení v čele s gauleiterem a místními vedoucími. Spolu s vedením tajné nacistické organisace muselo býti zatčeno i vedení legálních organisaci jako jsou alpinisté, skauti, podpůrné spolky pro propuštěné zajatce, protože se ukázaly býti jen krycími organisacemi nacistických spiklenců.


Question: Kdy skončila druhá světová válka

Ani dvě krásná výletní městečka na Českomoravské vysočině Přibyslav a Město Žďár nebyla ušetřena nacistickou soldateskou. V úterý 8. května, kdy už byla kapitulace Německa podepsána, ustupovala německá vojska směrem od Brna a z ostatních částí severovýchodní Moravy k jihu, aby se nechala zajmouti západními spojenci. Úzké okresní silnice Přibyslavě a do Přibyslavě v doslova ucpány vozidly ho druhu. Na zběsilém prku zapalovali Němci auta s municí, která vybuchovala a zapalovala blízké domy. Celo

Po skončení války nejen že tyto vymyšlené pověsti neustaly, naopak v r. 1946 zásluhou některých listů je- ště zesílily. Rodiny, jejichž členové se nacházeli v ruském zajetí, byly o osud svých příslušníků značně znepokojeny. Nyní syn maršála Pauluse otiskl ve švýcarském tisku článek, v němž celou záležitost uvádí na pravou míru. Píše: »Od r. 1946 dopisuji si se svým otcem, který mimo jiné sdělil, že od r. 1943 prošel různými zajateckými tábory. V r. 1944 stal se členem hnutí »Svobodné Německo« a mluvil častěji do mskevského rozhlasu, v němž nabádal německou veřejnost k brzkému ukončení války, poukazuje při tom na Hitlerovy omyly. Nikdy se však neúčastnil aktivně nějaké vojenské činnosti ve prospěch Sovětů. Po válce i tato jeho činnost přestala. V Berlíně nikdy nebyl, ačkoliv to některé časopisy tvrdily. V r. 1946 v únoru byl pod přísným dozorem dopraven do Norimberka jako

J. V. Stalinovi: »Budeme hájit svou vlast do poslední kapky krve, smrt nebo vítězství, nikdy nebudeme otroky.« A o hodinu později telegrafovali: »Sbohem soudruzi, němečtí vetřelci nás živé nedostanou, umíráme za svobodu naší veliké a slavné sovětské země«. Páni a pánové, zůstane věčnou slávou našeho vlastního národa, že naše zahraniční vojenské jednotky měly za čest se zúčastnit této moderní epopeje po boku jednotek sovětských a že tak bratrství našich národů bylo stvrzeno i krví společně prolitou. Když byla německá válečná moc zlomena spojenými údery spojenců z východu i ze západu a když se jejich armády na naši půdě setkaly, přivítali jsme svoje spojence jako osvoboditele. Plakali jsme tehdy radostí. Dnes, když už naší bezpečnost střeží opět naše vlastní armáda, chci zdůraznit před celým světem, že naši spojenci za svého pobytu v naší vlasti přísně respektovali naši svobodu a státní nezávislost, že do našich vnitřních věci nezasahovali

Po ukončení války a dodávek, stala se působnost americké vojenské misse a jejich zastoupení nepotřebná a proto v listopadu roku 1945 vláda Spojených států ukončila činnost své vojenské misse v Moskvě a uzavřela současně její námořní úřadovny. Sovětská vláda vyhověla žádosti Spojených států a svolila, aby námořní zastoupení Spojených států v Oděse zůstalo v činnosti tak dlouho, dokud nebude ukončeno vykládáni zásilek UNRRA v Oděse.


Question: Kdy skončila druhá světová válka

Odsun Němců součástí kapitulace Významné rozhodnutí spojeneckých okupačních úřadů

Ani dvě krásná výletní městečka na Českomoravské vysočině Přibyslav a Město Žďár nebyla ušetřena nacistickou soldateskou. V úterý 8. května, kdy už byla kapitulace Německa podepsána, ustupovala německá vojska směrem od Brna a z ostatních částí severovýchodní Moravy k jihu, aby se nechala zajmouti západními spojenci. Úzké okresní silnice Přibyslavě a do Přibyslavě v doslova ucpány vozidly ho druhu. Na zběsilém prku zapalovali Němci auta s municí, která vybuchovala a zapalovala blízké domy. Celo

Dorážka Německa a jeho spojenců byla dílem spolupráce vedoucích světových velmocí, avšak Sovětský svaz přinesl pro vítězství největší a rozhodující příspěvek. Více než tři léta nesl Sovětský svaz břemeno boje proti velké většině německých divisi a jeho spojencům. Když anglo-americká vojska přistala v západní Evropě, byly Hitlerovy armády na celé čáře na ústupu před hrdinnými sovětskými vojsky, bylo již rozhodnuto o výsledku války. O osudu Paříže, Bruselu a Haagu, o osvobození celé Evropy bylo rozhodnuto v historické bitvě u Stalingradu, více než půldruhého roku před invasi v západní Evropě. I v boji proti Japonsku hrál Sovětský svaz rozhodující úlohu. Když japonský ministerský předseda sdělil národu nutnost kapitulace, odůvodnil ji zásahem Sovětského svazu do války a řekl, že tím se válečná situace pro Japonsko podstatně změnila. Až později, když jim bylo naznačeno, že nemají mluvit o sovětském příspěvku k japonské poráž

Na zasedání Spojenecké kontrolní rady v Berlíně byl přijat na naléhání sovětského zástupce maršála Sokolovského návrh na kontrolu nebezpečných jednotlivců, kteří sloužili v nacistické armádě. Maršál Sokolovskij pak předložil opět memorandum, týkající se demilitarisace, rozpuštění ozbrojených sil a likvidace vojenského průmyslového potenciálu. Anglo-američtí zástupci projednání tohoto návrhu znovu odložili.


Question: Kdy vypukl mor v Evropě?

štívena Evropa novým morem, jenž po sedm let sužoval naše země a hubil obyvatelstvo nejpřednějších měst evropských; v Trevíru zemřelo morem 12.000 lidí, v Štrasburku 13.000, v Bazileji 15.000, v Mohučí 17.000, v Kolíně 30.000, a v mnohých menších městech obyvatelstvo opět skoro úplně vymřelo. Neštěstí nepřišlo zase samo, neboť úbytkem sil pracovních zanedbávala se pole i řemesla, nastala bída a hlad a z těch pochodící další nemoci a slabosti tělesné. Po všech těchto evropských návštěvách morových, zdá se, že typ nejnebezpečnější, t. zv. »mor černý« dostal se do Střední Evropy a také i do naší vlasti teprve r. 1347. Zavlečen byl ze severovýchodní Indie a obsáhl brzy skoro všecky země evropské. Letopiscové dokládají, že moru předcházela

Z Glasgova, 7. září. Policejní zpráva o stavu nemoci zní, že se žádné další onemocnění morem neudálo. Dvě osoby jsou propuštěny z lékařského ošetřování. Myslí se, že bude mor brzy zdolán.

Mor v Alexandrii. Z Londýna, 10. srpna. (C. B.) »Times« oznamují z Alexandrie: Od 1. srpna nikdo morem neonemocněl. V lékařském ošetřování jsou tři nemocní, kteří jsou stíženi morovou náka

Turecko. Z bosenských hranic. (Dobytčí mor.) V Bosně vypukl dobytčí mor zaso prudce a šíří se velmi. Vláda turecká však nic nedělá, aby jej stavila, ba nebrání ani prodávání masa z nemocného dobytka, tak že jest všeobecná obava moru lid


Question: Kouření následky

dům č. 2 na Jakubském náměstí bude sbořen, aby učinil místo novostavbě. Obec bubenečská u Prahy povýšena byla na město. Počet obyvatelstva dosahuje nyní půl osma tisíce duší; město samo má přes 240 domů. Kouření cigaret příčinou srdeční vady. V čelném anglickém měsíčníku lékařském uveřejňuje vynikající anglický lékař Sehrwold pojednání o zhoubnosti kouření cigaret, jež zvláště u mladých, nevyvinutých ještě lidí má v každém případě v zápětí následky nejosudnější. Vynikající tento odborník zjistil, že nemírné kouření cigaret porušuje oběh krve, jest podnětem těžkých nervových nemocí a má v následcích nejčastěji srdeční vadu. Pojednání své končí návrhem, aby do věku 20 let bylo kouření cigaret mladým lidem vůbec zakázáno. Ze soudní síně. Ve středu stál před porotou zdejšího zemského soudu 33letý zednický polír Fr. Kuba z Derflíku, obžalován byv ze zločinu zabití rolníka Josefa Finsterla v hádce. Po provedeném přelíčení odsouzen byl Kuba na tři roky do těžkého posty zostřeného žaláře. Nalezená mrtvola. Dne 5. t. m. nalezen byl v kůlně v Koloredově, okres Místek,

Změny po histaminu souhlasí s nálezy, literaturou uváděné při pokusech na zvířatech (králíci), jimž způsobován kollaps orthostatický a histaminový (Taterka, Meessen), jak popsáno též publikaci Büchnerově. Při histologickém vyše- tření nacházeli nekrosy v myokardu, lokalisované hlavně ve hrotu více v pravé komoře než vlevo. Podobný obraz uvádí Langendorf a Pick u případů embolie pulmonalis a vykládají tyto změny reflexní vasokonstrikcí, zatím co škola Büchnerova myslí spíše na vliv vagového dráždění, které zmenšuje prokrvení myokardu, jak prokázali kdysi již Gollwitzer-Meierová a Krüger. Velké dávky histaminu i acetylcholinu mohou ovšem způsobiti samy žilní kontrakci, jak prokázal Fleisch, a tím i obraz podobný snad pulmonální embolii. Přímo na myokard působí histamin ve smyslu změněné hydratace, čímž lze vysvětliti i zpomalení vedení (Tinelli). Abychom si ověřili, že ani ve velkých dávkách nepůsobí chlorid nikotinové kyseliny škodlivě na myokard, podnikli jsme

Vliv alkoholu podávaného per venam byl poměrně málo sledován, přes to že je hodně sledován účin alkoholu perorálně podávaného. Dosavadní vědomosti shrnuje v roce 1935 Hétroy. Alkohol injikovaný v dávce 0.1 ccm na 1 kg váhy nemá u zvířete téměř žádný vliv na respiraci, na systém kardiovaskulární a nervový, dávky až 1 cem/kg zvyšují basální metabolismus o 80 — 100 , občas způsobí příbytek na váze, dávky střední (2 — 5 ccm/kg), působí euforii a více-méně hluboký spánek, kdežto dávky nad 6 ccm/kg jsou již většinou toxické. Zdůrazňuje, že alkohol podaný per venam je pro mnohé orgány mnohem méně toxický, než požitý per os. Nemá vlivu na zažívací trakt, má mnohem menší vliv na játra a centra nervová, a tyto orgány obsahují jen polovinu množství než mají po požití ústy. Vliv na krev závisí do určité míry na vehikulu, které má býti voleno tak, aby nemělo vliv na krev a na stěny žilní a aby zmenšovalo možný iritační vliv alkoholu na stěny vén a event. hemolysu a koagulaci.

Congress Kozák J.: III. European Symposium UICC on the Škračiková J. et al.: Our Experience of Diagnosing Giardia with the Techniques of Coprology and Control of Smoking (Budapest, 19.—21. October 1981) Duodenal Juice Tests 467 . Orders of the Journal from Abroad Will Be Received by ARTIA, Smečky 30, 111 27 Praha 1 — Czechoslovakia. Advertisements from Abroad Will Be Executed by Rapid, 112 79 Praha 1 — Czechoslovakia.


Question: Kouření následky

dům č. 2 na Jakubském náměstí bude sbořen, aby učinil místo novostavbě. Obec bubenečská u Prahy povýšena byla na město. Počet obyvatelstva dosahuje nyní půl osma tisíce duší; město samo má přes 240 domů. Kouření cigaret příčinou srdeční vady. V čelném anglickém měsíčníku lékařském uveřejňuje vynikající anglický lékař Sehrwold pojednání o zhoubnosti kouření cigaret, jež zvláště u mladých, nevyvinutých ještě lidí má v každém případě v zápětí následky nejosudnější. Vynikající tento odborník zjistil, že nemírné kouření cigaret porušuje oběh krve, jest podnětem těžkých nervových nemocí a má v následcích nejčastěji srdeční vadu. Pojednání své končí návrhem, aby do věku 20 let bylo kouření cigaret mladým lidem vůbec zakázáno. Ze soudní síně. Ve středu stál před porotou zdejšího zemského soudu 33letý zednický polír Fr. Kuba z Derflíku, obžalován byv ze zločinu zabití rolníka Josefa Finsterla v hádce. Po provedeném přelíčení odsouzen byl Kuba na tři roky do těžkého posty zostřeného žaláře. Nalezená mrtvola. Dne 5. t. m. nalezen byl v kůlně v Koloredově, okres Místek,

vě vzhledem k tomu, která je to ruka, je to největší div. Kdo by něco podobného očekával právě od Ameriky, z typické země silného a zpupného jedince. Pod kotlem vývoje bylo zatopeno. Doufejme, že to dopadne dobře, Pro každého něco. Škodlivost nikotinu! Cigarety jsou zdraví nejnebezpečnější, méně škodí kouření doutníků, tabák dýmkový má nikotinu nejméně. Nikotin je z nejsilnějších jedů a svým účinkem blízký kyanovodíku. Při kouření vsává nikotín pokožka v ústech, dýchacími orgány dostává se do krve. Nejvíce trpí nikotinem srdce a krevní oběh. Jsou kuřáci, kteří kouří mnoho a přece zůstávají zdrávi. Hrozí jim však zkornatění tepen. Nikotin působí nepříznivě i na nervový systém, vede k chronickým otravám. Kouření lze odvyknouti, aniž se objeví nás

Změny po histaminu souhlasí s nálezy, literaturou uváděné při pokusech na zvířatech (králíci), jimž způsobován kollaps orthostatický a histaminový (Taterka, Meessen), jak popsáno též publikaci Büchnerově. Při histologickém vyše- tření nacházeli nekrosy v myokardu, lokalisované hlavně ve hrotu více v pravé komoře než vlevo. Podobný obraz uvádí Langendorf a Pick u případů embolie pulmonalis a vykládají tyto změny reflexní vasokonstrikcí, zatím co škola Büchnerova myslí spíše na vliv vagového dráždění, které zmenšuje prokrvení myokardu, jak prokázali kdysi již Gollwitzer-Meierová a Krüger. Velké dávky histaminu i acetylcholinu mohou ovšem způsobiti samy žilní kontrakci, jak prokázal Fleisch, a tím i obraz podobný snad pulmonální embolii. Přímo na myokard působí histamin ve smyslu změněné hydratace, čímž lze vysvětliti i zpomalení vedení (Tinelli). Abychom si ověřili, že ani ve velkých dávkách nepůsobí chlorid nikotinové kyseliny škodlivě na myokard, podnikli jsme

u u kuřáků menší nežli u nekuřáků. Také duševně jsou nekuřáci čilejší. Z kuřáků propadá při zkouškách 10, z nekuřáků jen 4 proc. Zajímavý je také poměr kouření ke sportu. Z nekuřáků bylo 37 proc. členy sportovních klubů, z kuřáků 47 proc. Kuřáci jsou také lepšími plavci. Co se týče studentského sdružování, bylo z kuřáků 53 proc. zapsáno do spolků, z nekuřáků pouze 18 proc. V celku lze tedy říci, že nekuřáci mezi studenty vynikají duševní převahou, kdežto ve sport. cvičeních vynikají kuřáci. Toto zjištění má cenu jen přibližnou. Jest otázkou, je-li tabák výhradnou příčinou zjištěných rozdílů. Americká reklama. Kterýsi nevojorský lékař objednal si u Denver Gas and Electrical Company vyvěsní štít, jehož zařízení překonává všechny dosavadní výkony pověstné americké reklamy. Současně s osvětlováním jednotlivých písmen firmy vydává vývěška hudební tony, je


Question: Kouření následky

rtoiru W-B choroby. Po stránce genetické zůstává obliterující tromb- angoitis stále problémem nevyřešeným. Všeobecně je zdůrazňována většinová účast mužského pohlaví v poměrně mladém věku. Vztah ke konstitučním typům, rase neb národnosti není pravděpodobný, stejně jako dědičnost a poruchy vnitřně sekretorické nezdají se hráti tu důležitější roli. Disposice a přecitlivělost méněcenné cévy vůči chemickým a thermickým škodlivinám je zajisté pozoruhodná a nejlépe vyhovuje alergické theorii vzniku W-B choroby. Ratschowovi a Knepperovi podařilo se experimentálně sensibilisovati podprahovými dávkami cevní systém a lokálním účinkem thermickým vyvolati endangitické změny na cévách. Faktorem sensibilisujícím je u člověka prodělaná infekční choroba (tyfus, malarie, ak. hostec kloubní), opakované vakcinace neb léčení cizorodými sery, lokální škodlivinou nejčastěji chlad a produkty tabákové, mezi nimiž nikotin je nejdůležitějším etiologickým činitelem. Jeho vasokonstriktorický efekt, Maddockem, Malcolme

Zdarma poradíme, jak nejsilnější kuřák odvykne škodlivému kouření — okamžitě. Sensační ameri- cká novinka! Výsledek zaručen! Napište: Americké „Hygieně“, Prah

Akutní revmatická horečka v Kuvaitu. (Pt.) Alkalická fosfatáza a její exprese. (Pt.) Alkohol a mortalita. (Sucharda P.) . Analýza smrti nemocných s implantovaným kardioverterem/defibrilátorem. (Pt.) Anémie rezistentní na erytropoetin? Angioplastika nebo farmakoterapie u tzv. singlevessel formy ischemické choroby srdeční? (Pallay G.) Antioxidační látky neovlivňují antiarytmickou aktivitu amiodaronu. (Pt.) Argináza — nový marker karcinomu prsu. (Pt.) Belgická ministryně zdravotnictví požaduje zákaz propagace tabákových výrobků. (Kozák J. T.) . Bezdýmý tabák a srdeční infarkt. (Kozák J. T.) . Bromocriptin v léčbě Parkinsonovy choroby ve stáří. (Topinková E.) Cena „National Kidney Foundation“ českému ne- frologovi. (Lopot F.) . Co nového přinesly současné směrnice v neodkladné resuscitaci? (Drábková J

(Aux Asthmatiques). cigarety Indické od Grimaulta a spl., lékára. v Paříži. Cigarettes indiennes de Grimault & Comp., Pharmaciens à Paris. Pouhé vdýchání kouře z těchto cigaret z indického lnu (canabis indics) upravených, výdatně účinkuje proti nejobtížnější astimě a nervosnímu kašli, též při chrapotu a pohřešeném spaní po- 78 divuhodně působí. Hlavní sklad ve Vídni a zasílatelství u velkém má Bruno Ranbe, Bächerstrasre č. 1, Filip Röder, Wienstrasse č. 15, v Praze, lékárníci pp. J. Fürst, Lerch, R. Beer, Václav Adam. V Liberci L. Hlasivce, J. z Ehrlichu, v Trutnově V. Czerný.