Question:
Schwarzenberg, Kolář, Šiklová a Pehe na jednom pódiu: K netolerantním
nesmíme být tolerantní. Ruská propaganda

Na pozvání Institutu pro politiku a společnost se v úterý večer v Praze
sešli bývalí ministři Karel Schwarzenberg a Helena Válková, politolog
Jiří Pehe, socioložka Jiřina Šiklová a bývalý velvyslanec v USA Petr
Kolář, aby spolu diskutovali o tom, co jsou podle nich evropské hodnoty. A
jestli se jimi řídí i současná situace v sousedním Polsku.

Úvodního slova se chopil předseda institutu Jan Macháček a vyzval všechny
přítomné k uctění památky obětí teroristických útoků v Bruselu
minutou ticha, a po následném krátkém představení diskutujících stanovil
první témata debaty, jimiž byly migrační krize a hodnoty, které v Evropě
vyznáváme. Mezi evropské hodnoty zahrnul mimo jiné i „dodržování smluv“
a „bezpečnost“.

Co jsou hodnoty?

První z diskutujících promluvila socioložka Jiřina Šiklová, která se
rozhodla najít na migrační krizi „něco dobrého“. Tím je skutečnost,
že naše společnost vlastně s příchodem migrační krize zapomněla na to,
že máme v zemi Romy, a přestala si na ně stěžovat. Zároveň podotkla, že
pozitivní je i skutečnost, že si tváří v tvář jiné kultuře začínáme
uvědomovat vlastní identitu a hodnoty.

Jiří Pehe uvedl, že ano, máme společné evropské hodnoty, jednotlivé
země však různým hodnotám přikládají rozdílnou důležitost.
Bezpečnost je více ceněná na Východě, solidarita naopak na Západě. „Ale
jsou to všechno evropské hodnoty a možná že ta uprchlická krize přispěla
k tomu, že na jakýsi společný jmenovatel všech těchto hodnot musíme
teprve přijít,“ podotkl a připomněl, že přišlo ke vzestupu tzv.
evropanství.

„Můžeme říci, máme tady právo na život, na bezpečnost, na soukromí,
na rodinný život, na rovnoprávnost žen, svobodu pohybu, svobodu
sdružování, máme tady samozřejmě politickou svobodu, ne se sdružovat, ale
volit, být volen, ale současně i svobodu náboženského vyznání,“ uvedla
bývalá ministryně spravedlnosti Válková s tím, že se o tyto evropské
hodnoty můžeme opřít. Nyní je však nutné se ptát, „které z těchto
hodnot jsme schopni obětovat ve prospěch jiných hodnot“.

„Přiznávám, že s tím výrazem evropské hodnoty mám své potíže,“
řekl bývalý ministr zahraničí Karel Schwarzenberg a dodal, že vlastně jde
o dost vágní terminologii. Je tedy nutné si podle něj uvědomit, co vlastně
míníme slovem hodnoty. Následně mluvil o vlastní zkušenosti s uprchlíky,
které potkal na svých cestách po rakouských vesnicích, kde s nimi není
vůbec žádný problém. Na závěr svého proslovu se zamyslel nad tím, že
by bylo dobré „nemít plná kaťata“ z uprchlíků a uvědomit si, o
kterých hodnotách to vlastně mluvíme, když o nich všude kážeme.

„Evropské hodnoty vnímám jako něco, co jsme si museli hodně zasloužit a
vybojovat,“ řekl bývalý velvyslanec v USA Petr Kolář a dodal, že naše
solidarita a tolerance vůči menšinám a odlišnostem jsou právě to, co z
nás činí silnější. společnost. „Evropou protekly potoky krve, než jsme
se dopracovali do stavu, kdy respektujeme jeden druhého, kdy pokládáme svou
osobní svobodu za něco, co je základním kamenem, základní hodnotou naší
společnosti,“ řekl a dodal, že solidarita je spjatá s tolerancí.
Veřejná diskuse se tváří, jako že je rozdělena na dva nesmiřitelné
tábory „sluníčkářů“ a „xenofobů“ a nedává prostor střednímu
proudu, který hlásá solidaritu s potřebnými a vlastní životaschopnost,
jež s ní jde ruku v ruce. Je však nutné nebýt tolerantní k těm, kteří
sami tolerantní nejsou.

„Chceme-li pomáhat, chceme-li býti pomoci schopni, musíme být sami
životaschopní,“ připomněl Kolář a dodal, že je nutné nebýt
tolerantní vůči těm, kteří chtějí zničit naši kulturu, a je nutné
nepodceňovat obavy veřejnosti. Na druhé straně varoval před tím, abychom
se nechali vést různými zvěstovateli zkázy, kteří hlásají konec Evropy,
příchod třetí světové války a další katastrofy. „Jsou zde jistá
omezení, která budeme muset přijmout. Budeme se muset naučit žít
konfrontováni se zbraní militantních islamistů, kterou je terorismus. Budeme
muset být připraveni na to, že jsme ve stavu válečném a permanentního
ohrožení, ale neměli bychom lacino obětovat svobody, na kterých naše
civilizace po staletí byla budována.“

Hodnoty z pohledu migrační krize

Macháček následně nadnesl téma hodnot, migrační krize a integrace,
kterého se chopil Karel Schwarzenberg. Ten se jal vysvětlovat, že pokud
samozřejmě bude snaha o integraci fungovat tak, že migranti jedné
národnosti budou shromažďováni v jedné městské čtvrti, a izolováni tak
od zbytku veřejnosti, k žádné integraci to samozřejmě nepovede, naopak
spíše k jejich ještě většímu vykořenění.

K tématu se vyjádřil i Pehe, který zmínil rozdíly mezi Evropou a USA,
jenž spočívá především v tom, že v USA funguje takzvané občanské
náboženství, tedy že je rámcově jedno, ke které menšině člověk
náleží, jelikož nadto je vždy. občanem Spojených států, a proto tamní
integrace funguje lépe než v Evropě, kde tato občanská sounáležitost
chybí. „Ti migranti nepřicházejí s tím, že by měli přijmout nějaké
evropské občanské náboženství, ale oni jdou do Německa, do Francie, do
Velké Británie, do Švédska, přičemž integrační modely těchto zemí se
liší,“ řekl a dodal, že po nich vlastně nikdo ani nechce, aby se stali
občany národních společností.

Podle Válkové je v rámci integrace nutné umět rozlišovat mezi uprchlíky,
žadateli o azyl a ekonomickými migranty, kteří podle různých
mezinárodních smluv mají rozdílné nároky a práva. Vyjádřila také
smutek nad současnou politickou situací v Česku, kde strany nenabízejí
řešení, ale spíše jen sbírají politické body skrze řeči o strachu a
bezpečnosti. Vyjádřila také nutnost toho, aby se diskuse rozšířila na
celé téma imigrace, nikoli jen na to, jak se proti ní bránit.

„Vytvořila se averze vůči těm uprchlíkům, aniž zde jsou,“ řekla
Šiklová a dodala, že přece není možné, abychom byli jako národ tak
naivní a že jsme přišli o „identitotvorný prvek“ a nyní se
nedokážeme postavit za vlastní hodnoty, o kterých stále mluvíme. Zmínila
také, že v dobách, kdy do České republiky přišlo mnoho Albánců a
Kosovanů, jejichž počty zdaleka převyšovaly počty současných migrantů,
nikdo si nestěžoval, možná také proto, že nebyl tak rozšířený internet.

Navázal na ni Petr Kolář se slovy, že v dobách někdejší velké migrace
byla Evropa ještě před ekonomickou krizí a nebyla v ní tak rozšířená a
funkční ruská propaganda. Zároveň nad námi také nevisela hrozba
militantního islamismu. „My jsme si strašně moc zvykli na to, že máme
pořád žít v blahobytu,“ podotkl, že jsme si přivykli na období míru a
klidu, přičemž najednou přišlo mnoho negativ najednou a my se tak bojíme,
že „sami máme málo“ a o to málo se musíme dělit s někým, kdo má
teoreticky ještě méně. Situaci rozhodně nijak nepřidávají politici,
kteří se „vezou na vlně strachu a hysterie“ namísto toho, aby veřejnost
uklidňovali a ujišťovali, že to zvládneme.

O Polsku

Následně se diskuse přesunula k Polsku, které nyní čelí vyšetřování
ze strany Evropské unie, jelikož údajně došlo k ohrožení demokracie.
Diskutující se překvapivě shodli na tom, že situace v Polsku není zdaleka
tak tristní, jak si Evropa představuje, a že je nutné si uvědomit, že
porušování ústavních zásad a základů právního státu mají na
svědomí více či méně prakticky všichni evropští politici. Podle Heleny
Válkové mají „máslo na hlavě“ i ti, kteří si na Polsko nyní
stěžují, a Schwarzenberg dodal, že to, co dělá nynější polská vláda,
dělala vlastně i ta předchozí, akorát trochu šikovněji. Evropská unie
má samozřejmě právo mít obavy, nejsou však vyloženě namístě. Šiklová
jen připomněla, že změna probíhá neustále, a jen za jejího vlastního
života došlo k několika celkem plynulým změnám režimů. Kolář dodal,
že by kontroloři EU mohli nejdříve „napočítat do deseti“ a nadechnout
se, než budou tvrdit, že někde hrozí konec demokracie.

Proč pomáháme, jak pomáháme?

Poté přišel prostor pro dotazy publika a hned první slečna se tázala, kam
až sahá naše pomoc uprchlíkům a zda není naše hysterie dána i současnou
politickou garniturou, která situaci nijak neuklidňuje. Odpovědi se chopil
Kolář a zopakoval, že je třeba nebýt tolerantní k netolerantním, a
připomněl, že podle průzkumů veřejného mínění nejsme ryze xenofobní
společností. „My opravdu nemáme problémy s tolerancí,“ až na
marginální deviace. Lidé mají akorát oprávněné obavy a chtěli by si
klást podmínky, za jakých je možné uprchlíky přijímat, neznamená to
však, že by byli všichni úplně proti. „Pokud mluvíme o počtu
například deseti tisíc, tak to ani nikdo nepozná,“ podotkl. Zároveň
zmínil, že je pravda, že současná politická reprezentace moc situaci
neuklidňuje. Přál by si, aby politici v lidech podporovali spíše
civilizovanost. Na závěr podotkl: „Ale máme stále demokracii, i když
zanedbala trochu osobní hygienu a páchne jí z úst.“

Šiklová zmínila, že většina muslimů, kteří jdou do Evropy, je zhruba
stejně praktikujícími muslimy jako většina lidí, kteří o sobě tvrdí,
že jsou křesťané, avšak v kostele byli naposledy s rodiči na půlnoční
mši. Celé to označila za „nesmyslnou generalizaci“. „Ale jako zase,
uvědomme si, že my vůbec nevíme, že islám není náboženství, které by
bylo militantní. Za 150 korun v Levných knihách si to můžete koupit (Korán,
pozn. red.), nikdo to nekupuje. Opravdu to stojí 150 korun, přeloženo 1972,“
řekla Šiklová s tím, že muslimové patří ke druhému největšímu
monoteistickému náboženství světa a že skrze jejich mediální obraz je
zbavujeme jejich identity.

Ve chvíli, kdy se chopil slova Jiří Pehe, aby vysvětlil, že to není jen o
tom, kdo je zrovna v tuhle chvíli ve vedení státu, vedle něj sedící Petr
Kolář spadl z pódia i se židlí a vzal politologa s sebou. Následně se
oprášil a pronesl, že Pehe spadl „solidárně“ s ním. Poté se politolog
vrátil ke svému výkladu a vyjádřil, že nenávist a strach z uprchlíků
opravdu nejsou způsobeny jen špatnou politickou garniturou.

Další dotaz přišel od studentky FF UK, kterou zajímalo, proč se rozhoduje
o tom, komu pomáhat a komu nikoliv, a proč tedy nepomáhat ekonomickým
migrantům. „Samozřejmě tohle je to nejcitlivější téma,“ řekla
Válková s tím., že pokud by byla v Sýrii na bezpečnějším místě,
zřejmě by se také, „pokud mě pozve samotná paní kancléřka“, přidala
k migrantům jdoucím do Evropy. „Proč se jim vlastně nepomůže a ta
odpověď pravdivá je, že na to buď nemáme, nebo nechceme a částečně
nemůžeme, kapacity jsou vyčerpány,“ řekla Válková a studentka přidala
další dotaz, čím vlastně migranti ohrožují naše hodnoty. Válková se
rozpovídala o tradičním muslimském šatu.

„Víte, já mám velké problémy, když jsem v Německu a vidím tam občas,
natož třeba v Londýně, ty ženy nejenom zahalené, ale ony jsou zcela
zakryté, mají tam vidět jenom oči,“ řekla Válková a začala mluvit o
tom, že by raději ubrala občanské svobody a bránila i právo na
rovnoprávnost ve prospěch toho, abychom se „v evropské zemi mohli chovat
evropsky“ a mohli se i „evropsky oblékat“. V rámci žádosti o azyl by
měla být i přísaha na ústavu, skrze kterou se člověk zaváže k
dodržování zákonů evropské země. Na to zareagoval Schwarzenberg. „Po
pravdě řečeno, když se procházím Prahou v létě,“ začal a dodal, že
nechápe, proč se na to všechno musí koukat a že více zahalené ženy by
vlastně nijak nevadily.

Kolář následně odhalování a zahalování dal do spojení s oddělením
církve od státu, což je další hodnota, kterou jsme si podle něj vybojovali.
Ekonomičtí migranti podle něj nemají právo si zde cokoliv diktovat a
žádat nás o pomoc. „Na druhou stranu, my máme teď možnost si mezi nimi
vybrat, koho budeme chtít,“ podotkl.

Závěrečný dotaz diskuse se týkal rozdílů mezi východní a západní
Evropou v jejích náhledech na migrační krizi. To je způsobeno v mnohém
rozdílnou zkušeností, kterou si východní a západní země Evropy odnesly z
událostí dvacátého století. Pehe zároveň připomněl, že vytvořit
funkční demokracii je projekt na dlouhou dobu, a máme ještě dlouhou cestu
před sebou, obzvlášť tváří v tvář současným krizím.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruští vědci odhalili tajemství savců, jejichž předkové přežili
Armageddon

Ruští vědci dokázali rozšifrovat DNA velmi vzácného nočního savce,
Štětinatce haitského, využívajícího proti svým obětím jed.

Potvrdilo se, že jejich předkové žili před 73 miliony let a byli tedy
současníky dinosaurů.

„Dneska můžeme tvrdit, že jejich předkové úspěšně přežili dopad
meteoritu, který zničil dinosaury. Nacházeli se přitom velmi blízko od
místa dopadu," říká genetik Taras Oleksjuk.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Filipínský prezident při schůzce s Putinem proklínal „pokrytectví“
Západu a už i „znechucené“ Turecko se chce přidat k Šanghajskému bloku

S tím, jak čínský prezident Xi chystá scénu pro vytvoření nové
regionální oblasti volného obchodu zvané Asijsko-pacifická oblast volného
obchodu, tak se teď, když Obamova TPP zašla tichou smrtí, na summitu
Asijsko-pacifické ekonomické spolupráce v Limě v Peru začíná formovat
nová geopolitická osa.

Prostořeký filipínský prezident Duterte se na první schůzce s ruským
vůdcem Vladimirem Putinem v Peru nijak nezdráhal vyjádřit své názory na
hlavní velmoci jako Spojené státy.

Když poukázal, že přes všechna svá vřelá slova k nadcházejícímu
americkému prezidentovi Donaldu Trumpovi se stejně bude držet svého kurzu
odtržení své zahraniční politiky od Washingtonu.

Duterte během své první schůzky se svým ruským protějškem Vladimirem
Putinem, opakujíc téma ze svého proslovu k národu, káral Západ za jeho „vydírání“
a za „pokrytectví“ a řekl, že pokud jde o vstupování do aliancí, tak
Spojeným státům nelze věřit. „Historicky jsem se identifikoval se
Západním světem. Ten býval výborný, dokud ještě trval,“ řekl ruskému
vůdci. „Ale v poslední době vidím, jak spousta těch Západních zemí
vydírá země malé. A nejen to, upadli do nesmírného pokrytectví,“ řekl
podle sobotního přepisu schůzky poskytnutého jeho kanceláří, jak jej
citovala Reuters.

Putin budující základy k budování užších vztahů s tímto dlouhodobým
spojencem USA Dutertemu pogratuloval ke květnovému vítězství ve volbách a
řekl, že už za tu krátkou chvíli udělal hodně pro vybudování důvěry
mezi Ruskem a Filipínami. Duterte zareagoval podobnými slovy a pak vyčinil
Západním mocnostem, zvláště Spojeným státům, za to, že intervenují do
konfliktů ve svém vlastním národním zájmu, přičemž ostatní lámou, ať
se přidají na jejich stranu.

Reuters si všímá, že ty Duterteho předehry s Ruskem jsou podobné těm,
jaké vedl už s Čínou, tedy donedávna s hořkým protivníkem. Teď ale
během ohromujícího obratu čelem vzad Peking chválí a láká ho k
investicím, čímž v regionu vyvolal obavy, neboť v Jihovýchodní Asii se
formuje čínská hegemonie.

Duterte před odletem z Peru v zatím nejjasnějším projevu vytváření nové
geopolitické aliance řekl, že kdyby se Rusko s Čínou rozhodly ve světě
vytvořit „nový řád“, tak on by byl první, kdy by se k němu připojil.
Duterte při svém rozhovoru s Putinem zlořečil Spojeným státům a jejich
Západním spojencům, že to vedou k válkám, o nichž řekl, že jim ale
nakonec stejně nevychází. „Pořád vypadají, jako by začínali válku,
ale do války se jít bojí. To je na Američanech a těch dalších hrozné,“
řekl.

„Vedli tolika válek na takové spoustě míst, ve Vietnamu, v Afhánistánu a
v Iráku… A domáhají se, že když jste jejich spojenci, tak se k nim máte
přidat.“

Duterte mluvil o svém obdivu k čínskému prezidentovi Xi Jinpingovi a také k
vůdcovství Putina. Ve čtvrtek v interview s vysílačem Al Jazeera Putina
popsal jako upřímného a žertoval o jeho „vidláckém“ stylu.

* * *

Filipíny nebyly jedinou zemí, která vyjádřila touhu vytrhnout se ze
západního vlivu. V neděli Reuters citovala i tureckého prezidenta Tayyip
Erdogana, jak říká, že Turecko nemá zapotřebí „za každou cenu“
vstupovat do Evropské unie a mělo by se spíše stát součástí toho
bezpečnostního boku pod dominancí Číny, Ruska a středoasijských zemí.

S tím, jak Turecký prezident chápe, že výhled na vstup do EU je daleko
vzdálenější, než kdy jindy během těch 11 let vyjednávání, když
evropští vůdci jsou kritičtí k demokracii a svobodě u něj, přičemž
Ankara je čím dál více roztrpčená tím, co vnímá jako povýšenectví
Západu, tak se čím dál více uchyluje k diplomacii spálené země a k čím
dále hlasitějším výhrůžkám, že se odtrhne z evropské sféry vlivu.
Včera Turecko oznámilo, že uvažuje, že od Ruska nakoupí protivzdušné a
protiraketové systémy dalekého dosahu S-400 jako alternativu k západní
neochotě Turecku pomoci s vybudováním protiraketového štítu.

Tato diplomatická eskalace pokračovala i dnes, kdy Erdogan řekl reportérům
na palubě svého letadla během návratu z návštěvy Pákistánu a
Uzbekistánu, že „Turecko k tomu musí přistupovat pohodářsky. Nesmí si
říkat ‚musím se dostat do Evropské unie za každou cenu.‘ Tak to vidím
já.“

„Proč by Turecko nemělo být v Šanghajské pětce? Už jsem to říkal
ruskému prezidentovi panu Putinovi, kazašskému prezidentovi Nazarbayevovi,
tedy těm, co už v té Šanghajské pětce jsou,“ řekl.

„Doufám, že když v tomto dojde k pozitivnímu vývoji, tak by Turecko mohlo
do Šanghajské pětky vstoupit, a to by mu umožnilo jednat daleko uvolněněji.“

Šanghajská organizace pro spolupráci (SCO) se zformovala v roce 2001 jako
regionální bezpečnostní blok k boji proti hrozbám představovaným
radikálním islámem a pašování drog ze sousedního Afghánistánu Čínou,
Ruskem a čtyřmi středoasijskými zeměmi – Kazachstánem, Kyrgyzstánem,
Tádžikistánem a Uzbekistánem.

Turecké členství v SCO, do kterého původně nepatřil Uzbekistán, a tak se
mu tedy ještě od té doby říká Šanghajská pětka, by přirozeně
Západní spojence a další členy NATO vyplašilo. V Kazachstánu,
Kyrgyzstánu a Uzbekistánu se mluví turecky a Ankara v roce 2013 podepsala „partnerství
k dialogu“, jelikož říká, že s členy tohoto bloku sdílí „společný
úděl“.

K dalším takto přidruženým zemím patří Mongolsko, Indie, Írán,
Pákistán a Afghánistán, které jsou v SCO pozorovatelé, přičemž
Bělorusko stejně jako Turecko je partnerem v dialogu. Partnerství v dialogu
opravňuje k účasti na ministerské úrovni a na určitých členských
schůzích SCO, ale nemají tam hlasovací práva.

* * *

Loni Erdogan na Turky naléhal, aby byli ohledně vztahů s Evropou trpěliví
až do konce roku, a řekl, že v roce 2017 by mohl o členství v EU
uspořádat referendum.

Vypadá to však, že Erdogan sám začíná být netrpělivý a frustrovaný.

Mezitím EU překračuje ve vztazích s Tureckem poslední linii: potřebuje
sice od Ankary neustálou pomoc k omezení ohromného přílivu migrantů,
zvláště ze Sýrie, je ale vyděšená z drcení oponentů v Turecku, k
němuž dochází od červencového neúspěšného pokusu o převrat. V
důsledku toho už bylo od zmařeného puče přes 110 000 lidí vyhozeno nebo
suspendováno z práce a asi 36 000 uvězněno. Také mediální kanály jsou
umlčovány.

Ač se teprve ještě uvidí, jak až daleko jak Filipíny, tak Turecko zajdou
na svých různých cestách za nastavení vlastních pravidel světu, v němž
americký a západní vliv čím dál více upadá, tak začíná být jasné,
že ten „přetrvávající“ světový řád je značně ohrožen a že
každý uplynulý den se za zavřenými dveřmi aktivně vyjednávají úplně
nové geopolitické aliance.

Zdroj: zerohedge.com

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Mně se ten Trump moc nelíbí. Ale je fajn, že vyhrál. Novináři se pasou na
Babišovu lavírování o novém prezidentovi

Na měnící se postoje ministra financí Andreje Babiše k Donaldu Trumpovi
upozornil server Echo24.

Andrej Babiš se v rozhovoru ve svém internetovém pořadu Babišova kavárna
vrátil mimo jiné i k volbě amerického prezidenta a vyjádřil spokojenost
nad tím, že křeslo získal právě republikán a miliardář Donald Trump.
„No a taky o Trumpovi. Já jsem celkem rád, že vyhrál. Ví, kde je Česká
republika. Jeho první žena byla Češka, tak je šance, že k nám přijde a
snad se s tím Putinem domluvěj a bude znovu v Sýrii a v Libyi mír a ty
migranti se vrátí domů,“ citoval server Babišova slova.

Celý text je ZDE.

Tvrzení, že je Babiš celkem rád, že vyhrál právě Donald Trump, se podle
Echa24 poměrně rozchází s jeho slovy z 8. listopadu, tedy v den, kdy
americké volby probíhaly. „Fakt nepodporuji Trumpa, i když mě k němu
někteří mylně přirovnávají,“ napsal tehdy Andrej Babiš na svém
Facebooku.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Evropský parlament označil hlavní informační hrozby. Takto vtipně
zareagoval ruský prezident Vladimir Putin

Ruský prezident Vladimir Putin při hovoru o rezoluci Evropského parlamentu o
čelení ruským médiím prohlásil, že doufá ve vítězství zdravého
rozumu a v to, že reálná omezení pro ruská média nebudou.

Ve středu schválil Evropský parlament rezoluci pod názvem Strategické
komunikace EU jako vzdorování propagandě třetích stran.

V dokumentu se tvrdí, že Rusko údajně poskytuje finanční podporu
opozičním politickým stranám a organizacím v členských zemích EU,
uplatňuje přitom faktor dvoustranných mezistátních vztahů, aby
rozkmotřilo členy společenství. Za hlavní informační hrozby pro Evropskou
unii a její partnery ve východní Evropě je v rezoluci označována agentura
Sputnik, televizní stanice RT, fond Ruský svět a federální agentura
Rossotrudničestvo podřízená ruskému ministerstvu zahraničních věcí.
Rezoluce obsahuje řadu ničím nepodložených obvinění, mimo jiné
srovnává činnost takových sdělovacích prostředků jako Sputnik s
činností teroristické skupiny ISIL.

Jsme svědky očividné degradace představ o demokracii v západní
společnosti, prohlásil ruský prezident Vladimir Putin. „Když bylo takové
rozhodnutí (Evropského parlamentu o boji s ruskou propagandou) přijato, pak
to svědčí o tom, že jsme svědky naprosto očividné degradace

— v politickém smyslu tohoto slova — představ o demokracii v západní
společnosti," řekl Putin novinářům,

„Všichni se nás snaží učit demokracii, zákazy ale nejsou tím
nejlepším způsobem", řekl dále ruský prezident.

„Před nedávnem, a to ještě nadále pokračuje, se nás všichni pokoušeli
učit demokracii, a jsme od těchto lidí vždy slyšeli, že to je ten
nejhorší způsob… něco zakazovat," řekl Putin.

Dodal, že to je norma demokracie.

„Nejlepší způsob je otevřená diskuze a představování v rámci této
diskuze svých přesvědčivých argumentů pro prosazení svého názoru,"
řekl.

Putin také poblahopřál spolupracovníkům zmíněných médií k tomu, že
úspěšně plní svoji práci.

„No, a těm našim představitelům médií, žurnalistům, kteří donutili
představitele tohoto evropského orgánu přijímat takové řešení, těm
chci poblahopřát k tomu, že provádějí, soudě podle všeho, aktivně a s
výsledky a talentem svoji práci," prohlásil prezident.

Zdroj: sputniknews.com

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Sobotku čekají bilanční rozhovory s Mládkem a Zaorálkem

Premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) bude dnes pokračovat v bilančních
rozhovorech se členy své vlády. Po poledni se ve Strakově akademii setká s
ministrem průmyslu Janem Mládkem (ČSSD), později odpoledne se šéfem
diplomacie Lubomírem Zaorálkem (ČSSD). Při schůzkách chce Sobotka s
ministry zhodnotit dosavadní práci a stanovit priority pro zbývající rok do
sněmovních voleb.

Mládek před měsícem nabízel Sobotkovi rezignaci v souvislosti se svým
neúspěchem v senátních volbách na Táborsku, premiér se však rozhodl
ponechat ho ve funkci. Minulý týden naopak rozhodl, že vládu opustí jiní
dva zástupci ČSSD - ministr zdravotnictví Svatopluk Němeček a ministr pro
lidská práva Jiří Dienstbier.

Zaorálek čelil v říjnu kritice kvůli tomu, že jeho úřad připravil text
prohlášení nejvyšších ústavních činitelů o vztazích s Čínou,
kteří se v něm distancovali od schůzky ministra kultury Daniela Hermana (KDU-ČSL)
s tibetským duchovním vůdcem dalajlamou. Opozice prohlášení označovala za
projev vazalství Česka vůči Pekingu.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Pentagon: Rusko odsunulo ze Sýrie většinu útočných letadel

Většina útočných letadel Ruska opustila území Sýrie, ačkoliv na
letecké základně ještě zůstanou ruské vrtulníky a některá nákladní
letadla, sdělil zástupce Ústředního velení USA plukovník Patrick Raider.

„Za poslední týden jsme neviděli, že by nějaké ruské letadlo
uskutečnilo nálet v Sýrii. A jakýkoliv útok na IS, který by mohl být nebo
bude uskutečněn Ruskem, bude proveden s použitím dělostřelectva", řekl a
dodal, že nejsou registrované nálety ani u Palmíry, informuje Interfax.

Již před časem v ruském Generálním štábu prohlásili, že odsun
základní části leteckého seskupení vzdušných sil se uskutečňuje
přesně podle schválených plánů.

Přitom v Generálním štábu také prohlásili, že vzdušné síly Ruska
každodenně provádějí 20-25 náletů na teroristy v oblasti Palmiry, kde
probíhá operace syrské armády proti IS.

V pondělí prezident Ruska dal pokyn ministru obrany Sergeji Šojgu, aby v
úterý zahájil odsun ruské skupiny ze Sýrie, jelikož zadané úkoly jsou
splněny. V Damašku prohlásili, že Putin a Asad se dohodli o snížení
počtu ruského vojska po úspěších syrské armády za pomoci ruského
letectva.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Gazprom podal odvolání proti rozhodnutí Stockholmské arbitráže ve
prospěch Ukrajiny

Gazprom podal k Odvolacímu soudu okresu Svea (Švédsko) žádost o
částečné zrušení konečného rozhodnutí Arbitrážního soudu ve
Stockholmu ve věci sporu s Naftogazem Ukrajiny o dodávkách plynu. Důvodem je
zneužití pravomoci ze strany arbitrů a závažné procesní chyby, uvádí se
ve zprávě Gazpromu.

„Dne 21. března 2018 Gazprom podal k Odvolacímu soudu okresu Svea žádost o
částečné zrušení konečného rozhodnutí arbitrážního řízení ve
věci sporu s Naftogazem Ukrajiny o dodávkách," uvádí se ve zprávě.

„Jelikož konečné rozhodnutí arbitráže ve věci tohoto sporu je založeno
na stejných závěrech jako dříve přijaté zvláštní rozhodnutí v
arbitrážním řízení, žádost je podána z analogických důvodů, a to —
z důvodu zneužívání pravomoci ze strany arbitrů při přijímání
rozhodnutí a z toho důvodu, že došlo z jejich strany k závažným
procesním chybám," uvádí se ve zprávě.

Stockholmský arbitrážní soud vynesl v prosinci rozsudek ve věci sporu
Gazpromu a Naftogazu ohledně smlouvy o dodávkách ruského plynu na Ukrajinu.
Soud uložil Naftogazu plyn

Začátkem března Stockholmský arbitrážní soud vynesl rozsudek ve věci
sporu Gazpromu a Naftogazu ohledně smlouvy o tranzitu plynu. Soud uložil
Gazpromu zaplatit Naftogazu částku 4,637 miliardy dolarů jako kompenzaci za
nedostatečný tranzit plyn přes Ukrajinu, ale vzhledem k předchozímu
rozhodnutí (ve věci smlouvy o dodávce plynu) ruská společnost musí
zaplatit méně — 2,56 miliardy dolarů.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Monika Pajerová: Babiš, obviněný ze spolupráce s StB, šel schválně na
Národní třídu první. Aby tam nikoho nepotkal

Na události, ke kterým došlo v centru Prahy před 27 lety, vzpomínala v
ranním vysílání České televize bývalá studentská vůdkyně Monika
Pajerová.

Uvedla, že tehdy došlo k velkému vzepětí, asi podobnému tomu z roku 1939.
Také si tehdy výročí roku 1939 vybrali, že si ho budou připomínat. „Věděli
jsme, že jiná naše oblíbená data, jako výročí upálení Jana Palacha
nebo 28. říjen, by nám neprošla. A protože komunistickému režimu
záleželo na tom, aby byl hodně jiný než byli nacisté, po dlouhém
vyjednávání nám to povolili s vytyčenou trasou z Albertova na Vyšehrad,
tam to mělo skončit. My jsme pokračovali na nábřeží a až pak na
Národní třídu a na Václavské náměstí. To v našich plánech bylo, ale v
jejich ne.“

Vzpomínala také na to, že spolu s dalšími studenty tehdy vydávala
studentské časopisy, v nichž byla stále snaha o dialog s komunistickým
režimem. „Je nutné si uvědomit, že to probíhalo v atmosféře
Gorbačovovy perestrojky a glasnosti a my jsme věděli, že to je takový
krátký úsek v našich dějinách, kdy máme my studenti šanci něco udělat.“

Datum 17. listopadu bylo stanoveno jednak kvůli významu tohoto dne a také
proto, že napětí v československé společnosti bylo velké. „Byli jsme
takový skanzen v rámci tábora socialistických zemí, protože v Polsku
probíhaly kulaté stoly s opozicí, východní Němci hlasovali nohama. V
Československu vypadala ta situace úplně zabetonovaně. My jsme se báli
třeba po červnu, kdy v Pekingu komunistická moc úplně zlikvidovala
studentské městečko, mnoho lidí bylo zabito a skončilo v koncentračních
táborech. Tak my jsme si mysleli, že by u nás mohl nastat ten čínský
scénář, protože vedení komunistické strany bylo nereformovatelné.“

Jako připomínku toho, jak by to mohlo dopadnout, nosila na klopě znak
čínských stávkujících studentů, dostala jej od francouzského novináře,
byla to bílá socha svobody na červeném pozadí.

Když to nosila i v dalších týdnech, mnozí se jí na to ptali. „Já jim
říkala, že se snažím zůstat nohama na zemi, protože komunisté mají
policii, armádu, Lidové milice. Mají svých 30 tisíc lidí připravených na
tzv. zvláštní operace. Pokud by to špatně dopadlo, mohlo by to dopadnout
opravdu hodně špatně.“

Krátce se vyjádřila i k současnosti. „Myslím, že jsme vůbec neměli
představu o tom, jak složité je demokracii řídit, spravovat, udržet,
bránit. To všechno jsme se učili za pochodu. Naše představy jako lidská
práva se nám splnily.“

Poukázala na to, že „obviněný ze spolupráce s StB“ Andrej Babiš jako
první politik položil květiny na Národní třídě. Podle Pajerové to bylo
proto, „aby tam nikoho nepotkal“.

Posteskla si také na to, že si dříve nedokázali představit, že dojde k
tomu, že prezident bude udržovat styky k putinovským Ruskem nebo s
komunistickou Čínou.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Starosta Londýna obvinil USA z do nebe volajícího pokrytectví

Starosta Londýna Boris Johnson označil pokusy prezidenta USA Baracka Obamy
přesvědčit Brity hlasovat za zachování země v EU za „pohoršující a
nesmyslné pokrytectví“.

„Příjezd strýčka Sama, to je část do nebe volajícího a bezměrného
pokrytectví. Na světě není ani jedna země, která by ochraňovala svoji
suverenitu s takovou historickou pozorností, jako to dělají USA. Dodnes se
Američané odmítají podřídit jakékoli mezinárodní jurisdikci. Dokážete
si představit, že by Američané podřídili svoji demokracii takovému
režimu, jaký máme u nás v EU?" — napsal Boris Johnson.

„Američané vidí v EU prostředek pro vytváření pořádku na kontinentu,
jehož konflikty vzaly život tolika Američanů, a pevnost pro ochranu před
Ruskem. Oni si vždy mysleli, že americkým zájmům vyhovuje to, aby Velká
Británie, jejich spojenec číslo jedna, jejich věrný přítel, byla do
všeho hluboce zapojena. Představy Ministerstva zahraničí Velké Británie
jsou mimo to takové, že jsme důležitější pro Washington, pokud můžeme
přesvědčivě dokázat, že máme „vliv" v Bruselu. To se ale s každým
rokem zmenšuje," vyjadřuje Johnson své přesvědčení.

„Mezi USA a EU jsou velké rozdíly, ty nikdy nezmizí. USA mají společnou
kulturu, jazyk, jeden silný obraz a jedinou vládu… EU tohle nemá,"
zdůraznil Johnson.

„Tím, že nás budou přesvědčovat zapojit se ještě hlouběji do
federální struktury EU, nás budou chtít Američané poslat po cestě, po
níž by sami nešli nikdy v životě. To proto, že je to země, která se
narodila ve svobodě. Vypadá to tak, že oni občas zapomínají, že my si
také ceníme svobody," dodal Johnson.

Referendum o členství Velké Británie v EU se uskuteční 23. června. V
referendu se bude odpovídat na otázku: „Má zůstat Spojené království
členem Evropské unie?" Uprostřed února bylo na summitu EU v Bruselu dosženo
dohody o zvláštním statusu pro Británii v rámci Evropské unie. Konkrétně
bylo Londýnu dovoleno ponechat si kontrolu nad měnou a samostatně rozhodovat
o migrační politice.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Rusko dodalo Kurdům první dávku zbraní

Rusko dodalo zbraně iráckým Kurdům. Dodávka pěti komplexů ZU-23-2 byla
předána 14. března v přítomnosti vysoce postavených ruských diplomatů a
zástupce náčelníka generálního štábu kurdské domobrany, informoval RIA
Novosti ve středu atašé ruského generálního konzulátu v iráckém Arbílu
Arťom Grigorjan.

Podle jeho slov bylo předáno „pět komplexů ZU-23-2 a 20 tisíc nábojů k
nim".

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruští archeologové našli novou mumii a sarkofág v Egyptě

Archeologové z Institutu východních věd Ruské akademie věd a jejich
egyptští kolegové objevili k koptském chrámu Deir el-Banat v oáze Fajjúm
sarkofág a mumii, pohřeb se konal v období vlády Hellénů, informuje
tisková služba ministerstva pro záležitosti starého Egypta.

„Mumie je v dobrém stavu, tkáň, do které bylo tělo zabaleno, nebyla
poškozeno. Její hlava byla zakryta maskou z presovaného papiru, který byl
pokryt zlatou a modrou barvou, na které je vyobrazen bůh nebes, hruď byla
ozdobena obrazem bohyně Eset," prohlásil Mustafa Vaziri, předseda Nejvyšší
rady Egypta pro záležitosti historie.

Další prozkoumání mumie pomůže upřesnit datum jejího pohřbu a odhalit
další tajemství jejího života.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Tání mezi EU a Ruskem narazilo na mediální ledovec

Parlament EU schválil návrh polské poslankyně o boji proti propagandě z
ruských zdrojů „zpráv“. Mezi uvedenými jsou RT a tisková agentura
Sputnik. Což je zase jen další příklad protiúderu Západních elit proti
potenciálnímu tání v rusko-evropských vztazích za Trumpovy administrativy
po jejich porážce v amerických prezidentských volbách.

Hlasování odhlasovala méně než většina z 691 poslanců Europarlamentu, a
to díky absenci 208 poslanců. Návrh podpořilo jen 304 hlasů.

Ruský prezident Vladimir Putin EU za to vyčinil, když všem připomínal, jak
Evropa Rusko pravidelně „poučuje“ o demokracii, přičemž se sama
obloukem vyhýbá tomu, aby ona něco z toho dělala.

Vzpomeňte jen na proslulý výrok prezidenta Evropské komise Jean-Claude
Junckera z roku 2015: „Nemůže být žádné demokratické rozhodnutí proti
Evropským dohodám.“

To usnesení samotné je podle RT založeno na zprávě, která hledala jako
odporovat propagandě třetích stran.

Ta zpráva sepsaná polskou členkou skupiny Evropských konzervativců a
reformistů (ECR) Annou Fotyga tvrdila, že cílem Moskvy je „překrucovat
pravdu, provokovat pochybnosti, rozdělovat EU a je její severoamerické
partnery, paralyzovat proces přijímání rozhodnutí, diskreditovat instituce
EU a podněcovat mezi občany EU strach a nejistotu.

Jinými slovy je to příkaz k zadušení jakýchkoliv a všech diskusí
zpochybňujících potřebu Evropské unie a Spojených států realizovat
jejich plány. Ti bohové plebsu celé Evropy zakazují, aby se mohl někdy
dovědět, co se Bruselu opravdu děje.

Mediální protipuč

Je to prostě rozšíření diskusního tématu, se kterým se začalo už
počátkem týdne tj. ‚falešných zpráv‘. Jak už tento týden referoval
Joe Janowski, nikdo menší než New York Times sám neprohlašoval reportáže
Planety svobodné vůle o tzv. skandálu „Pizza Gate“ obklopujícím Comet
Ping Pong za okrajové.

Hned celý zástup tisku se už snaží vytlačovat na okraj alternativní
mediální zdroje, čímž zarážejícím způsobem odhalují, jak je kulturní
elita Západu represivní. Disent a tolerance je na pořadu dne jen potud, pokud
je to disent a tolerované záležitostí spadající do schváleného.

Cokoliv jiného jsou ‚falešné zprávy‘, ‚propaganda‘ a ‚poškozuje
to naši demokracii‘.

Nic nemůže být vzdálenějšího pravdě. Vidíte to na v Americe
protlačované krizi dne, na vzestupu amerických zastánců bílé
nadřazenosti z „Alt-Right“.

Takže se zase hraje s rasovou kartou.

Cílem je označkovat v co nejširším možném měřítku každého, kdo
podporoval Donalda Truma jako prezidenta jako člena Alt-Right.

Ale kdokoliv, kdo o Alt-Right něco ví, tak ví i to, že to začalo a stále
to je nanejvýš tak tucet talentovaných neonacistických memových
uměleckých adeptů trollingu z levičácké Sociální spravedlnosti na
Twitteru.

A v tom je v podstatě všechno shrnuto.

Vše ostatní kolem toho je vynález médií a Sorosovsko-Clintonovské junty
snažící se podvrátit Trumpovu administrativu ještě, než se vůbec odlepí
od země.

Rovněž je důležité odvrátit jakoukoliv změnu v evropsko-ruských
vztazích a zvolenému prezidentovi Donaldu Trumpovi je nenapravitelně otrávit.

Konec starých médií

Takovýto krok Europarlamentu nakonec však postrádá smysl. Vše, co s ním
udělají, bude jen zase další transfer bohatství od evropských daňových
poplatníků k technokratům z myšlenkových tanků snažícím se dobývat
rentu.

Zjevně začnou s pouhým 1 milionem €. To ale titulky v novinách moc
nedělá.

Hodně štěstí v boji s tím obrovitým diváctvem RT po celém světě. Toto
nevyhnutelně vydobyté diváctvo si vybudovali staromódním způsobem, s
nímž jsou na trhu unikátní.

Ano, jsou pro-rusky zaujatí. S tím ale RT nedělá žádné štráchy.

RT vysvětluje světové události způsobem, který je druhou stranou pohledu
na tu povídačku protlačovanou Západem. Soudě z toho, jak evropské vedení
tvrdě na RT útočí, tak ta televize musí odvádět velice dobrou práci.

Pravidla podnikatelského úspěchu jsou ta samá, bez ohledu na trh. Nabídnout
lidem unikátní produkt, který slouží těm, kteří nejsou obslouženi
produkty, co jsou v současnosti k dispozici.

RT to dělá od té doby, kdy její vlny udeřily do éteru. Stejně to
dělávala Fox News. A obě za to nenáviděli. Dnes je ale už i Fox začíná
být k nerozeznání od CNN a MSNBC. Její hodnocení, a co je důležitější,
její sazby zažívají strmý pád.

RT v tom ale vydržela a s každým dnem sílí.

Europarlament dokazuje, jak je odtržený od reality měnícího se mediálního
prostředí. Ten model takovýchto institucí už hyne. Lidé chtějí reálné
informace, nikoliv prefabrikovaná diskusní témata k nekonečnému omílání
v Goebbelsovském styl od kolaborujících mediálních kanálů.

Trump už zahájil proces odšoupnutí amerických médií na vedlejší kolej,
když minulý týden přímo před lidi předstoupil na YouTube. Čekejte, že
pak přijde neformální pokec.

Vítězství Trumpa, zrovna tak jako Brexit, dokázaly, jak málo kontroly lze
nad takovýmto modelem prosadit. A ať je ta spousta nezávazné legislativy
jakákoliv, tak na tom nic nezmění.

Tom Luego

Zdroj: zerohedge.com

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Wayne Madsen: Svět promlouvá skrze volební urny. Přichází konec
globalizace - Glexit?

Svět promlouvá skrze volební urny. Od britského „Ano“ hlasujícího pro
BREXIT – tj. odchod Velké Británie z Evropské unie – až po zvolení
proti-globalizačního Donalda Trumpa za prezidenta Spojených států se
planeta vyslovuje proti homogenizaci světa v jediný superstát s pomíchanými
a vzájemně se překrývajícími dosahy různých vlád, kulturních identit,
náboženství a politik. Americké volby nebyly ani tak volbami jako referendem
o globalizaci se všemi jejími zhoubnými projevy: s volným obchodem,
otevřenými hranicemi a se vzdáním se národní suverenity ve prospěch
amorfních mezinárodních organizací.

Na všech kontinentech roste lidová podpora pro „odchod“ z těch
mezinárodních intrikánských spolčení počínaje Evropskou unií a
Mezinárodním trestním tribunálem přes Severoatlantickou smluvní organizaci
(NATO) až dokonce po Spojené národy.

Letos v srpnu filipínský prezident Rodrigo Duterte pohrozil stažením své
země z OSN, což je první takováto hrozba členského státu OSN od
úspěšného stažení Indonésie z OSN jejím prezidentem Sukarnem v roce 1965.

Zastánci ekonomické a politické globalizace utrpěli těžký úder nejen
zvolením Trumpa ve Spojených státech a úspěšným odhlasováním BREXITU ve
Velké Británii, ale i rozhodnutím Jižní Afriky a dalších afrických zemí
o stažení z Mezinárodního trestního tribunálu v Haagu (ICC). Tento
mezinárodní tribunál byl pod těžkým vlivem globálního spekulativního
fondu patřícího zmiji mezinárodních financí Georgi Sorosovi a Afričané
na něj čím dál více pohlíželi jako na „Tribunál mezinárodního
bílého řádu“ hlavně se svými trestními stíháními zaměřujícími se
na africké vůdce jako že válečné zločince. Letos v říjnu se Jižní
Afrika přidala k Burundi a ke Gambii s oznámením že z ICC odchází.
Ironický trapas je v tom, že hlavní prokurátor ICC Fatou Bansouda je zrovna
z Gambie.

Jižní Afrika byla v roce 2015 odsuzována obvyklou sbírkou Sorosem
financovaných neziskovek včetně Human Rights Watch a Amnesty International za
to, že neuvěznila súdánského prezidenta Omara al-Bashira předtím
obviněného ICC, když byl na oficiální návštěvě Jižní Afriky. Jižní
Afrika odmítla vměšování ICC do jejích vnitřních záležitostí a
znechucení s tímto soudem kulminovalo v nedávném rozhodnutí z tohoto
tribunálu odejít.

O měsíc později oznámilo Rusko, že se také stahuje z podpisu Římské
smlouvy 2000, která ICC zakládá. Po listopadovém Asijsko-pacifickém
ekonomickém summitu v peruánské Limě i filipínský prezident Duterte
oznámil, že jeho země se přidá k Rusku, Jižní Africe a k dalším zemím
opouštějícím ICC. Duterte řekl: „Jsou zbyteční – ti Mezinárodní
trestní soudci. Rusko odešlo. Asi se přidám. Proč? Jenom ty malé, jako
jsme my, deptají.“ I další africké země uvažují o stornování ICC.
Patří k nim Uganda, Keňa a Namibie. V roce 2015 navštívil Namibijský
prezident Hage Geingob bývalého tanzanského prezidenta Jakaya Kikwet, aby se
přidal k Namibii a z ICC odešel. Na summitu Africké unie v Jižní Africe
Geingob řekl: „Někteří lidé říkají, že to my jsme ti, kdo ICC
vytvořili. Avšak když člověk vytvoří něco, co je sice užitečné, ale
později se to zvrhne na nějakou ohavnost, tak má právo jít od toho, když
to přestalo sloužit zamýšlenému účelu.“

Vítězství BREXITU a to Trumpovo osmělilo voličstvo v mnoha dalších
zemích, aby odmítlo ty spiklenecké spolky rdousící práva národní
suverenity. 4. prosinec 2016 představuje bod zlomu v odmítání globalistické
agendy. Je to datum, kdy se zopakují rakouské prezidentské volby z 24. dubna
2016, v nichž byl kandidát rakouské strany Svobodných stavících se proti
EU Norbert Hofer těsně poražen EU zastáncem Alexandrem van der Bellenem ze
strany Zelených. Ukázalo se, že 77 900 hlasů chybějících osob bylo
špatně spočítaných, což tedy znamená typicky Sorosem zmanipulované volby.
Rakouský ústavní soud tedy nařídil volby nové. Výsledek voleb ze 4.
prosince se podle průzkumů předpokládá silně ve prospěch Hofera, jelikož
Rakousko bylo zachváceno vzepětím nevůle k EU, které otřásá celou
Evropou. 4. prosince je rovněž datum italského referenda o změně ústavy.

Italský ministerský předseda Matteo Renzi na toto referendum vsadil svou
politickou budoucnost a kdyby to prošlo, tak to omezí pravomoci horní komory
italského parlamentu, Senátu, a drasticky to oseká pravomoci italských
regionů. Renzi čerpá podporu pro svoje referendum od obvyklé sbírky těch,
kdo nepředstavují běžné lidi – od členů elitní smetánky jako herci,
zpěváci, slavní kuchaři, profesionální atleti, filmoví režiséři a
další rozvratné pijavice na těle společnosti. Stejně jako při kampani v
Černé hoře, aby vstoupila do NATO, také podporované Sorosem a CIA
financovanými propagandisty, jsme i tam viděli černohorské herce,
žurnalisty a profesionální atlety zjevující se v televizních pořadech a
naléhající na členství země v NATO, ač spousta průzkumů ukazovala, že
většina se k této vojenské alianci přidat nechce.

Přívrženec EU a globální integrace Renzi řekl, že když referendum
nevyjde, tak rezignuje. Ale podle průzkumů se daleko více očekává, že to
nevyjde a voliči odhlasují „Ne“. 4. prosinec možná vstoupí do historie
po boku 24. června 2016 respektive 8. listopadu 2016 – kdy došlo k BREXITU a
k Trumpovu zvolení – a to zapsáno červenými písmeny jako dny, kdy voliči
odmítli globalizaci. Renzi se brzy přidá k dalším zdiskreditovaným
globalistům včetně bývalých britských premiérů Tony Blaira a Davida
Camerona, bývalého belgického ministerského předsedy Guy Verhofstadta,
francouzského prezidenta Francois Hollanda a německé kancléřky Angely
Merkel zapsaných jako poznámky pod čarou zkrachovalé historie mezinárodní
integrace.

Dalším důležitým datem GLEXITU byl 13. listopad. Ještě když byl
globalistický svět otřesen zvolením Trumpa 8. listopadu, přišla zpráva,
že v bulharských prezidentských volbách byl zvolen pro-ruský, bývalý
pilot MIGu a politický novic Rumen Raděv. Tato volba vedla k rezignaci
bulharské pro-EU orientované vlády. Ve stejný den i voliči v Moldávii
zvolili Igora Dodona, který odmítl obchodní dohodu mezi EU a Moldávií, že
se radši přidá k Eurasijské ekonomické unii upřednostňované Ruskem. Tyto
dvoje volby v zemích, kde Soros zamořil spoustu médií a politických
infrastruktur nohsledy EU a NATO ve svých službách, byly historické a je
dalším projevem toho, že svět globalizaci odmítá.

Navíc k EU, NATO a ICC i další regionální globalisticky orientované
organizace se potácí na pokraji trvalého rozpadu. Jihoasijská asociace pro
regionální spolupráci (SAARC) se rozštěpila podél zlomové linie
pro-indické a pro-pákistánské. Poslední summit SAARC v Pákistánu byl
zrušen, když se ho Indie odmítla zúčastnit. K Indii se brzy přidali
spojenci Bangladéš, Bhútán a Afghánistán. Vypadá to, že tato organizace
je trvale rozštěpená s tím, že členové SAARC jako Maledivy, Srí Lanka a
Nepál se staví proti Indii a obecně se druží s Pákistánem. Další
krachující mezinárodní organizace Arabská liga je vazalem peněž Saúdů a
despotů ze Zálivu, a ta ukázala svou zbytečnost už v roce 2011, kdy
suspendovala členství Sýrie a Libye, když se ty musely potýkat s NATO
podporovanými džihádistickými revolucemi. Tato Liga také udělila
členství jemenské exilové vládě saúdských loutek.

Určitým odrazem toho, co je stažení se z ICC u afrických států, na
americkém kontinentu Venezuela v roce 2013 oznámila stažení se z
Mezi-americké konvence o lidských právech (IACHR), která je silně pod
americkým vlivem, a ze spikleneckého spolku Organizace amerických států
sídlící ve Washingtonu DC hned vedle Bílého domu. Venezuelské stažení
bylo rovněž odmítnutím jurisdikce Meziamerického soudu lidských práv (CorteIDH)
sídlícího v Costa Rice. Dominikánská republika se z tohoto soudu stáhla v
roce 2014. Trinidad a Tobago to s radostí provedly už dávno, když zavrhly
celý tzv. „Meziamerický systém“, tj. americkou hegemonii nad Západní
polokoulí, ty se z IACHR stáhly už v roce 1998. Kritika IACHR přichází i z
Ekvádoru, Nicaragui, Kolumbie a z Peru.

Britské společenství národů, tj. anachronický pozůstatek po Britském
impériu, který shlukuje bývalé britské kolonie do skupiny národů
patolízalských k britské královské rodině, už zažilo tichý odchod
Gambie, Malediv a Zimbabwe z této smysl postrádající organizace.

Trump oznámil, že USA odejdou z Trans-pacifického partnerství (TPP), čímž
rovněž zasadil věci globalizace hroznou ránu. Americkým stažením je TPP
mrtvá. Americké odmítnutí TPP ponechalo další signatáře TPP jako Nový
Zéland a Jižní Korea toužící expandovat na čínský trh v situaci, kdy se
už radši snaží rozšiřovat dohody s Čínou, takže je tu obnova
upřednostňování bilateralismu před multilateralismem. Je tu tedy sice
nějaký „Nový světový řád“ (New World Order), ale ne ten, který
předjímali globalisté. Tento Nový světový řád je obnovená národní
suverenita, kulturní a náboženská identita a odmítání diktátu
nevolených mezinárodních byrokratů.

Wayne Madsen

Zdroj: strategic-culture.org

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ukrajinská poslankyně se domáhala účasti na soudu se Savčenkovou. Dopadlo
to jinak, než plánovala...

Ukrajinská poslankyně Irina Gerašenková se spolu se svými kolegy vydala
dnes brzy ráno do Ruska na soud s obviněnou ukrajinskou letkyní Naděždou
Savčenkovo. Celé to ovšem nakonec dopadlo tak, že se musela spolu s celou
ukrajinskou delegací vrátit zpět do Kyjeva. Vstup na území Ruské federace
jí byl zakázán na dalších pět let!

„Byl mi znemožněn vstup na území Ruské federace, údajně představuji
hrozbu pro teritoriální celistvost, bezpečnost země a zdraví jejích
občanů,“ sdělila dnes ukrajinským médiím Gerašenková. Dále
novinářům řekla, že byli na hranici zadrženi na více než dvě hodiny.
„Poté propustili mé kolegy a mně předali dokument o tom, že vstup na
území RF je mi zakázán do února 2021,“ doplnila. Údajně jí nepomohlo
ani diplomatické vízum.

Ukrajinská poslankyně se podivila nad tím, jak je tedy možné, že může
jezdit každý týden do Minsku, když Bělorusko a RF používá stejné spisy
pro „nežádoucí osoby“. Ještě více ji ovšem zarazil fakt, že na
zmíněném dokumentu, který jí předaly ruské autority, je napsáno, že k
zadržení došlo 8. března. „To znamená, že tato provokace byla již
dopředu plánována,“ domnívá se ukrajinská politička.

Irina Gerašenková přitom není jen poslankyní v ukrajinském parlamentu, ale
je i členkou Stálé delegace do Parlamentního shromáždění Rady Evropy a
také zmocněnkyní Ukrajiny v otázkách mírového řešení konfliktu na
Donbase. Zákaz jejího vjezdu na území RF tak již vyvolal prudkou reakci ze
strany ukrajinských autorit.

Soudní proces s Naděždou Savčenkovou je na Ukrajině již dlouhodobě ostře
sledovaným tématem. Nedávno například první dáma Ukrajiny Marina
Porošenková napsala dopis Michelle Obamové, ve kterém ji požádala o
podporu mezinárodní kampaně za osvobození ukrajinské letkyně. V dopise
mimo jiné zmínila i to, že se Savčenková bok po boku s americkými vojáky
účastnila vojenské operace v Iráku.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Starověké jaderné výbuchy. Měli už v pradávnu zbraně hromadného
ničení?

Starověká literatura je plná odkazů na zbraně hromadného ničení
používané prehistorickými bohy. Mnozí historikové si myslí, že jde o
mytologii bez jakéhokoliv vztahu k moderním technologiím.

Že by ale před tisíciletími opravdu zbraně hromadného ničení měli?

Ale po provedení o něco pečlivější analýzy korelací s archeologickými
objevy mohou tyto odkazy začít zapadat do kategorie „historie“ se vším,
co k tomuto oboru patří. I když je to ohromující, i když vypadají
neuvěřitelně, tak už v časech, které lze těžko datovat, probíhaly
války, při nichž se používaly atomové a neutronové bomby, ale i vojenské
technologie, které zatím známy nejsou.

Jaderná válka popisovaná v epické historii Indie

V Mahábharátě, v ohromném epickém velezpěvu ze starověké Indie, se
popisují přesvědčivé a barvité epizody jaderné války.

Komparativní analýza mýtů výzkumníkům umožnila dospět k domněnce, že
Mahábharáta mluví o čemsi, co existovalo tisíce let před námi, o Asurské
civilizaci, která stejně jako Atlantida, Lemurie a Hyperborea existovala
ještě před současnou civilizací.

Existují i domněnky, které hledají podobnosti mezi sumerskými bohy a
védskými bohy, tvrdící, že tu byla jen jedna ničivá válka mezi
generacemi bohů, která zůstala v paměti lidí stejně jako Potopa. A jménem
té velké Védské války byla Kurukšétra, která připomíná „sumerský
mýtus o Kur“.

Dávná civilizace v povodí Indu udržovala se sumerskou civilizací obchodní
vztahy, jak dokládají mnohé pečeti v mezopotámských archivech.

Jsou tu i fyzické stopy zanechané těmito válkami, v nichž byly použity
jaderné zbraně (zesklovatělý písek, zesklovatělá opevnění,
zesklovatělé kostry, zesklovatělá půda a radioaktivita), které existují
na všech těch místech, kam ta „mytologie“ uvedené konflikty umisťuje.

Té velké Védské války, v níž byly použity atomové bomby, se rovněž
účastnily mladé generace bohů a vůdčí klany. Ty byly všechny příbuzné.
A nějací jiní použili mocných ničivých zbraní a nakonec i atomových
nebo neutronových bomb. Tyto zbraně jsou popisované v Mahábharátě a v
Rigvédě.

Stejně jako sumerská a biblická města, tak nesou i ohromná města Indus,
Harappa a Mohenžo-Dáro zjevné „stopy“ atomového nebo neutronového
ničení. Kostry na ulicích, spoustu svírajících rukou chycených při
útoku od katastrofy, která na ně náhle padla, jsou mezi těmi
nejradioaktivnějšími, což je podobné situaci v Hirošimě a Nagasaki.

Datováno je to 2 500 let před naším letopočtem, ale radioaktivita by mohla
způsobit změny v datování, takže by mohly vypadat jako daleko pozdější.
Ruský historik A. Gorbovskij referuje o nálezu kostry s 50 krát vyšší
radioaktivitou než normální.

V Mohendžo Dáro byla rovněž objevena tlustá vrstva zeleného skla, vzniklá
roztavením jílu při více než 1 500 stupních. Rovněž se tvrdí, že bylo
nalezeno epicentrum exploze, kde vše krystalizovalo, roztavilo se a zformovalo
to takový skelný konglomerát.

Záhadné zářivě lesklé černé kameny nalezené v tomto epicentru byly ve
skutečnosti hliněné hrnce, které se přetavily za extrémní teploty. V
ulicích celého města bylo nalezeno jen 44 koster, což ukazuje, že věděli,
co má přijít, a obyvatelstvo už předtím uteklo.

O možnostech pradávných jaderných válek zvaných prehistorické jaderné
vály se poprvé v 60. letech zmiňoval spisovatel Erich von Däniken.

Jeho teorie uvádí, že jaderné zbraně vyrobili a použili buď dávné
kultury, nebo dávní astronauti v hodně vzdálené minulosti. Von Däniken a
další spisovatelé tvrdí, že našli doklady o jaderných zbraních v textech
Bible a Mahábharáty a např. v libyjské poušti – kde je skleněná a
zesklovatělá architektura.

Ale pradávná města, jejichž kamenné zdi doslova zesklovatěly, se nachází
i v Indii, Irsku, Skotsku, ve Francii, v Turecku a jinde. Neexistují žádná
logická vysvětlení zesklovatění kamenných opevnění a měst kromě
jaderného výbuchu.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Tak nepoužívejte nic z Číny, vysmál se Kubera protestujícím. Evropa je
prý zpitomělá

ROZHOVOR „Detekce obličejů nám nepomohou,“ řekl k útokům v Bruselu
senátor za ODS Jaroslav Kubera. Podle něj jsou přehnaná opatření a
zpitomělá Evropa pro teroristy jako balzám na rány. Útoky fyzické se budou
měnit v technologické, na které zatím nemají útočníci sílu. Ale budou
ji mít, tvrdí Kubera v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz

V Čechách jsme měli čínského prezidenta Si Ťin-pchinga. Objevily se
různé druhy protestů, ať už právě s vlajkami, nebo projekce na Pražský
hrad. Co si o nich myslíte?

Ze všech stran mnoho povyku pro nic. Nevidím důvod, proč policie zasahovala
proti vlajce vystrčené z tramvaje a podobně. Na vlajkoslávy jsme hákliví z
minulosti a nejsme na ně zvyklí jako jinde, třeba ve Spojených státech, kde
vlaje vlajka na každém hotelu. Pokud jde o protestanty, jestli chtějí
protestovat proti Číně, vyzývám, aby nepoužívali nic, co je čínské.
Ale nebudou moci ani telefonovat, psát na počítači a jíst mnoho potravin.
Ničení za hrdinství nepovažuji, já jsem jim nefandil. Ničení kontejnerů
není způsob protestu, podobné bojůvky byly zbytečné. Překvapilo mne, jak
sem dostali Číňany mikrobusy, ale není nic zvláštního přivézt
příznivce, aby se protesty vyvážily. Protesty se určitě objeví i v USA,
leč určitě to nebude vypadat jako tady, kdy se konaly neuvěřitelné
policejní manévry. Je potřeba říci, že Čína je velmocí a nedá se
řídit jako Česká republika, takové představy jsou naivní. Naše republika
je velká jako jedno středně velké čínské město. Používat evropská
kritéria na Čínu nebo Indii je obtížné. U nich trvají všechny procesy
dlouhou dobu, což jsme viděli i při arabském jaru. Chtěli jsme vše udělat
rychle a jak to dopadlo? Změny se musí dít evolucí, nikoliv revolucí; a
evoluce je dlouhá, zatímco náš život krátký. My jsme netrpěliví, chceme
všechno hned, a ono to hned nejde. Islám sám o sobě bude mírnější, ale
východní národy nás převálcují množstevně. Proporodní opatření jsou
nesmysly, teď už jde jen o to, jak budou v budoucnu tyto skupiny spolu
vycházet. Situace není jednoduchá, moc toho nenaděláme. Je potřeba říci,
že ve věci lidských práv mám jiný názor než Čína, ale to neznamená,
že nemůžeme rozvíjet obchodní styky s Čínou.

Zeman a čínský prezident podepsali strategické partnerství, pomůže nám
to k něčemu?

Ta čísla nejsou k zahození, ale slovo strategické je trochu nebezpečné.
Nevím, jestli je vhodná doba na termín „strategické“. Čína není
nepřítel. Pokud se však čínské firmy rozhodnou nám vypnout internet, my
se budeme jen divit. Ani obrovská Evropa jim nestačí, růst nebude
nekonečný a levná pracovní síla se bude zdražovat. Čísla spolupráce
zní impozantně a jsou závratná, hlavně aby jen neskupovali, ale také
investovali. Přinést pracovní místa nebude jejich zájem, pro ně je lepší
vyvážet než zajišťovat.

Jsou čínské investice pro Českou republiku důležité? Nebudou důležité
jen pro několik soukromých podnikatelů?

I když budou výhodné pro několik podnikatelů, tak přinesou pracovní
místa a i konkurence bankám by mohla být zajímavá. Což může být výhoda
v krizi, která přijde. Jedni říkají, že dát jadernou elektrárnu
Číňanům považují za strategickou chybu, ale ať ji dáme komukoliv, tak v
ní bude čínská technologie a není možné, aby tam nebyla. Je všude.

Měli bychom se hlasitěji zastávat lidských práv v Tibetu?

Měli bychom říci, že nám vadí potírání lidský práv. Považujeme však
lidská práva nade všechno, ale už se nemluví o povinnostech. Měli bychom
se lidských práv zastávat obecně, stačí se podívat do Hongkongu,
porušována jsou všude, nejen v případě Čína versus Tibet. Představa,
že se problém vyřeší, když budeme protestovat, je mylná. Znovu říkám,
že jsme netrpěliví. Chtěli bychom vše zítra – jako se Sýrií. Ale dokud
tam bude tisíce zájmů, tak k tomu nedojde. Tyto velké mocnosti jako Čína,
podobně i Rusko nebo USA, se nedají řídit jako Švýcarsko. Kdyby chtěl
někdo řídit firmu velikosti Microsoftu jako podnik s deseti zaměstnanci,
narazí. Mnozí už to zkoušeli a nedopadli dobře. Byznys a práva nejdou
dohromady, jde hlavně o zájmy, třeba získání území. Čína s Taiwanem
vesele obchoduje, i když navenek to tak nevypadá. Nejde o to, abychom při
každém jednání vykládali o lidských právech. Věřím, že i prezident
Miloš Zeman na lidská práva slyší, ale to se nedozvíme. On sám to
neřekne a k návštěvě se chováme zdvořile. Je to podobné jako s politiky
na opačném pólu politického spektra. Jsou tam, ale to neznamená, že se
budou prát.

Když jsme se bavili před půl rokem, ptal jste se mě, kde si myslím, že
dojde k dalším útokům. Já odpověděla, že v Bruselu, Německu nebo Anglii.
Odvětil jste: Přesně tak. Považujete útoky v Bruselu za potvrzení těchto
slov?

Samozřejmě. Mohl bych spekulovat, které místo bude další. Pravděpodobně
budou ustupovat útoky fyzické a přejdou na technologické. Jejich dalším
cílem bude útok elektronický, na počítačové sítě, internet a tak dále.
Zatím nemají tu sílu, ale jednou ji dostanou. Naše reakce je nesmyslná,
jestliže vyženeme lidi do fronty před letiště, tak nám to nepomůže.
Venku to naopak bude ještě horší a snadnější než uvnitř. Začneme
dělat šílená opatření z jednoho případu. Pro teroristy je to úžasný
balzám na ránu, jak je Evropa celá zpitomělá, co by ještě přijala za
opatření. Politici si teď dělají body s ochrankou, ale také probémy jako
například s vyzvedáváním dětí ze školky. Když se dva rozvádí a
tatínek si pro dítě přijde a unese ho, družina tomu nezabrání. Nebo po
jedné události chceme snižovat věk pro trestní odpovědnost, tomu však
musí předcházet vážná debata. A také obecná, zda to má vůbec smysl a
bude to k něčemu dobré? Represe nepřínáší prospěch.

Jak dalším útokům zabránit? Pomůže nám vůbec například plánovaná
detekce obličejů na pražském letišti?

Ne, nepomůže. Takové věci nepomohou – jen někomu, kdo s těmi daty může
kšeftovat. Ale jestli si ti idioti nevšimli dvou pánů s jednou rukavicí, to
je samo o sobě dost podezřelé. Nikomu to nepřišlo divné a u kamer vše
sledují, ale nikdo je neviděl. Detekce obličejů nepomůže. Pomůže nám
jediné, že s teroristy se nevyjednává. Oni mají radost z těch opatření.
Navíc bezpečnostní rámy něco stojí; podobně majitel firmy na výrobu
elektronických pokladen podporuje evidenci. Je třeba se podívat, kdo to
říká.

Jak vnímáte kauzu Čapí hnízdo? A postoj Andreje Babiše k celé situaci?

Jeho projev jsem očekával téměř doslovně, až na to, že minitr naštval a
odehnal spoustu spřátelených lidí. Pošpinil kde koho, a to není dobré.
Čekal jsem, že na konci projevu Babiš odstoupí a další volby vyhraje o
třídu. K tomu ale nedošlo.

Andrej Babiš nerezignoval. Nebyla to vzhledem k jeho předchozímu chování
trochu bludná představa?

Byla to jedna z variant. Po nějakých jednáních s poradci zvolil tuhle
variantu, stoupání křivky však není nekonečné. Nejraději by byl
premiérem a neotravoval se s koalicí, ale to je ta demokracie. Nikdo nic
lepšího zatím nevymyslel. Podobně jako Ficova koalice nyní na Slovensku, ta
asi také dlouho nevydrží, ale nezbylo mu nic jiného. Voliči takto rozdali
karty.

Znamená to, že se v české politice posunula hranice, kdy není rezignace
nutná?

To jsme si způsobili sami presumpcí viny. Musí fungovat presumpce neviny.
Povídky od sociální demokracie, kdo je obviněn, ať raději odstoupí a pak
se do politiky vrátí, to je blábol. Nikdo se nemůže vrátit a nikdo se
nevrátil. Princip není ve vlastnictví firmy, ale že by sám neměl
využívat státní zakázky. Z principu, ne ze zákona, ale pro čistotu svého
konání. Nelze však za trest zakázat podnikat všem. V těchto věcech se
utápíme.

Kauza Čapí hnízdo se rozvířila na anonymní udání. Jde už o
předvolební boj?

Předvolební boj už pomalu začíná, to je jasné. Krajské volby by všichni
chtěli vyhrát, ale vládu nepoloží. Kdyby to chtěl Babiš zabalit a dostat
se k předčasným volbám, bude to velmi složité. A kdyby on odstoupil, v
hnutí ANO by nebyl žádný velitel a rozpadlo by se. Jsou to spekulace co by
kdyby. Jsme stále netrpěliví.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Tak už je to tady. Afričtí a arabští uprchlíci žijí nelegálně i u nás
v ČR. Nájezdy migrantů. Babišův poslanec podává otřesné svědectví

ROZHOVOR Poslanec ANO Zdeněk Soukup a zakladatel Platformy na obranu evropské
kultury říká, že v Praze, Brně, Karlových Varech, Jáchymově a dalších
místech se objevují mladí muži a zahalené ženy, co v žádném případě
nevypadají na studenty anebo turisty. K nám prý přecházejí migranti z
Německa bez problémů, po českých policistech ani vidu ani slechu. Soukup
podporuje, aby v zákonu o obecném referendu byla i možnost hlasovat o
vystoupení z EU.

Vy jste již několikrát zmínil, že u nás nelegální migranti již jsou.
Můžete o tom říci více? Kde? Od koho máte zprávy? Mluvíte i o vlastních
zkušenostech?

Dostávám spoustu mailů, facebookových zpráv, lidé mi píší o svých
poznatcích – možná jenom dojmech. V Praze, Brně, Karlových Varech,
Jáchymově a dalších místech se objevují mladí muži a zahalené ženy, co
v žádném případě nevypadají na studenty anebo turisty. Z celkem
důvěryhodného zdroje jsem vyslechl příhodu muže ze Stříbra u Tachova, ke
kterému si do auta nečekaně přisedl cizinec a snažil se přimět muže, aby
ho odvezl do Prahy. Dlouho jsem zvažoval, jestli o tom mám veřejně mluvit.
Byly to zprávy neověřené. : Co vás přimělo o tom mluvit? : Postoj jsem
změnil až na základě svědectví bývalého poslance a mého přítele z
Božího Daru. Přes tamní nehlídaný hraniční přechod běžně chodí
uchazeči o německý azyl na naše území. Sociální dávky, které
pobírají v SRN, utrácejí u nás. Za dávky si kupují lázeňské pobyty,
anebo si pronajímají byty. Manželka mého přítele zažila dost neomalené a
provokativní jednání těchto lidí v autobusu. Ti, kteří chtěji vidět, si
jistě všimli, že na Václavském náměstí vznikla další (už kolikátá?)
kebabárna a kolem ní se soustřeďují časem oplývající, zřejmě arabsky
mluvící mladí muži s pověstnými drahými telefony. Vždycky, když tam
procházím, vzpomenu si na asi půl roku starou zprávu německé policie, že
se jejich úřadům loni ztratilo asi 400 tisíc migrantů. : A co říkáte
takovým námitkám, že u nás žádní nelegální migranti nejsou, že se
nám migrační vlna vyhnula a tak ti, kteří varují před imigrací, šíří
hysterii?

Za prvé – jak už jsem řekl, migranti u nás jsou. Co se týká hysterie,
tak tu vnímám spíš třeba u lidí, kteří za největší hrozbu pokládají
současné Rusko. : Máte nějaké zprávy ohledně případu afghánského
uprchlíka v ČR, který sexuálně napadal zdravotní sestru Na Bulovce? Vy
jste kvůli tomuto případu interpeloval premiéra...

Ano, nějaké zprávy mám. Jeho pobyt je zřejmě legální, pravděpodobně
souvisí s ochranou rodin, které přicházely do styku s občany ČR. :
Myslíte si, že zvolení Donalda Trumpa prezidentem USA bude mít nějaký vliv
na otázku imigrace?

Nemyslím. Donald Trump, který má spíš tendenci omezovat roli USA jako
světového četníka, těžko bude usilovat, aby NATO uplatnilo čl. 5 své
zakládající smlouvy, podle které je napadení jednoho signatáře napadením
Aliance jako celku. Já nájezdy statisíců migrantů za napadení považuji s
přihlédnutím, jak si na územích, která chtějí pokládat za nový domov,
počínají. : A myslíte si, že zvolení Trumpa povzbudí politiky a strany
kolem Marine Le Penové, Norberta Hofera a podobně a že mají šanci uspět ve
volbách? Jsou označováni za fašisty a rasity, xenofoby...

To doufám. Také doufám, že tito politici budou mít příležitost dokázat,
že nejsou populisti a náckové; jak se nám to léta snaží podsouvat
pánové a dámy z pražských kaváren.

Marine Le Penová se třeba politicky i lidsky rozešla se svým otcem pro jeho
kontroverzní názory, například pro popírání holocaustu. Také ostatní,
které jmenujete, si vysloužili od svých neomarxistických liberálů
nelichotivé nálepky. Ostatně, i v našem parlamentu jsem zaznamenal podivné
ozvěny. Jeden řekne vlastenec a ozve se nacionalista, nacionalista,
nacionalista … nácek, nácek … A Donald Trump? Uvidíme.

No to je asi kvůli tomu vylepšení evropského genofondu… (smích). Ale
vážně, EU totálně selhává. Někdy mám pocit, že je snad nemožné, aby
v tom nebyl nějaký záměr. Nerozumím tomu. : Od kritiků migrace je často
slyšet, že „EU by měla hájit vnější hranice“. To říká i Andrej
Babiš. To říká již déle než rok. Ale když EU nekoná, není namístě,
abychom tedy začali dělat něco my sami? Když vnější hráz proti povodni
nefunguje, není namístě, abychom si postavili vlastní hráz a neříkali
pořád jen, že „by se něco mělo...“?

Stavět hráz v pojetí plotu s ostnatými dráty, do kterých se pouští 380
voltů, je anachronismus a nesmysl. Na vnější hranici Schengenu i na naší
je třeba změnit filosofii. Čluny s migranty neodtahovat do Řecka nebo
Itálie, ale do Turecka a severní Afriky. Vrátím se k poznatku z přechodu na
Božím Daru. K nám přecházejí migranti bez problémů, po českých
policistech ani vidu ani slechu. Jinak je to podle vyprávění mého přítele,
když se vracejí do Německa. Je to prý horor jako z amerických akčních
filmů – ruce na kapotu, důkladná prohlídka…

Dokument o imigrantech v Německu

Také zaznívají názory, že EU nemá alternativu. Ale pokud se Titanic
potápí, není lepší mít svůj vlastní záchranný člun? Není rozumné
mít v životě připraveny alternativy?

Vláda připravuje návrh zákona o obecném referendu. Premiér Sobotka se
nechal v médiích slyšet, že mezi výjimkami, pro které nebude možné
referendum vyhlásit, je vystoupení z EU. Já si naopak myslím, že taková
výjimka musí být z návrhu odstraněna. Ne proto, že bych byl málo Evropan,
ale proto, že je třeba postavit určité mantinely, přes které český „vlak
nejede“.

Určitě máte na jazyku otázku, co může být takovým mantinelem – třeba
silové protlačení společné azylové politiky. Všiml jsem si, že tato
varianta už je přičiněním Evropské komise znovu ve hře.

Děkuji za váš zájem. Členem Platformy se stal první europoslanec, jednáme
s dalšími. Sympatizanti přibývají. Novinkou je zakládání Klubů
sympatizantů Platformy. První vznikl v Mariánských Lázních, další dva se
připravují v Praze, jeden v Brně, v Karlových Varech, v Lounech… Na půdě
Sněmovny jsme už od začátku roku pořádali tři semináře. Silný zájem
je o podobné akce z regionů. Zatím jsme pouhým neformálním sdružením.
Praktické záležitosti nás nutí k určité institucionalizaci. : Co
připravujete? Máte nějaké nové návrhy zákonů?

Někdy brzy na jaře bychom chtěli uspořádat neformální setkání podobně
smýšlejících zákonodárců zemí V4 + Rakouska. Pozvali bychom je do
Olomouce anebo do Kroměříže. Má v tom být určitá symbolika. Tato města
sehrála v dějinách středoevropského parlamentarismu svou roli. Chceme si
tam vyměnit zkušenosti, respektive srovnat noty ve směru legislativní
iniciativy.

Já osobně jsem navrhnul novelu zákona o církvích a náboženských
společnostech. Jejím smyslem je dostat pod kontrolu státu kazatele ze
zahraničí. Kolem novely se šířily nejrůznější mediální zkratky.
Vláda k ní nepřijala žádné stanovisko – čekal jsem spíš stanovisko
zamítavé. Asi na pány ministry a paní ministryně udělal dojem velký
zátah německé policie ve 200 radikálních mešitách a vyhoštění
nějakého zuřivého salafisty z Belgie.

Člen platformy, profesor Karel Rais, využil otevření stavebního zákona a
PN podmiňuje eventuální stavby mešit místními referendy. Rádi bychom
připravili legislativní opatření, které dostane pod kontrolu státu
financování některých církví ze zahraničí. Já v horizontu dnů
předložím návrh novely jednacího řádu Poslanecké sněmovny. Má jasně
vymezit pozice vyjednavačů v EU.

V Německu chtěla mešity stavět vláda Saúdské Arábie. Pro každých 100
uprchlíků jednu

Jak se na platformu dívá předseda ANO Andrej Babiš?

(smích) …To se musíte zeptat pana Babiše. Z několika rozhovorů s ním i z
jeho mediálních vyjádření mám dojem, že má na migraci a na nebezpečí
islamizace podobný názor jako my. Domnívám se ovšem, že patří k
pragmatickým typům politiků, kteří řeší problémy, až když přijdou.
My jsme přesvědčeni, že v takovém případě by mohlo být pozdě. : Jakou
máte zpětnou vazbu od dalších zákonodárců, kteří se nestali členy
platformy?

Většinou takovou, že by ji podepsali, kdyby… Některým kolegům z
pravicových stran vadí, že by museli být v jedné partě s komunisty.
Komunistům se zase nelíbí zmínka v našem Desateru, podle které je třeba
posílit povědomí školáků o křesťanství – marně je přesvědčujeme,
že nikdo nechce zavádět do škol katechismus. Já si ovšem myslím, že
mnozí kolegové mají obavy, aby nevzbudili nelibost svých stranických
sekretariátů. Ty se na naši aktivitu dívají poněkud podezíravě.
Bezdůvodně. Já osobně v sobě nemám zakódovány antagonismy zkušených
politiků. Myslím, že obrana naší kultury, naší civilizace je úkol tak
obtížný, že na něm budeme nuceni zapracovat všichni.

Co se týká ostrahy hranice, tady platí to, o čem jsem už mluvil. Sice už
migranty i u nás potkáváme, ale zatím nepřestavují závažný problém.
Držet migranta o chlebu a vodě – prostě už není středověk. Pro určitou
přípravu na uzavření státní hranice, pro instalaci moderních technologií
bych rozhodně byl.

Pokud si pamatuji, on to říkal trochu jinak. Pouze uvedl, že je to jediný
způsob, jak hranici skutečně účinně mít pod kontrolou. : A není
namístě, aby naše státní hranice hlídaly státem zřízené dobrovolnické
národní gardy?

To máte jako s tím vlastenectvím, které hodně lidí bezmyšlenkovitě
asociuje na náckovství. Když se řekne dobrovolnická národní garda, lidem
zpracovaným našimi skvělými žurnalisty naskočí samozvaná domobrana,
holohlavci v bomberech, kteří vyřvávají „nic než národ“, ohánějí
se baseballovými pálkami, chlemtají pivo z kelímku a hajlují. Skutečnost
ovšem může být jiná. Mezi námi je hodně bývalých vojáků, kteří
mají dobrý výcvik, vztah k domovu a, s prominutím, k vlasti. Vím, že
existují skupiny a organizace, jejichž iniciativu zdola by mohl, nebo spíš
měl stát podchytit. Tím spíš, že naše současná profesionální armáda
je spíš vybudována jako expediční sbor, který nemá lidi ani prostředky k
obraně vlastního území.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Tereza Spencerová: Putin je nový šerif. USA slábnou, čeká je bouře.
Revoluce. A tady každý něco mele, je to nechutné. Na Hradě je chaos

OKNO DO SVĚTA TEREZY SPENCEROVÉ Boje v Mosulu i Aleppu, prezidentské volby v
USA, chaotický postup Pražského hradu, křik na Zemana, vývoj na Ukrajině a
dění v Asii, kde Američané ztrácejí půdu pod nohama. To tentokrát v
rámci svého pravidelného shrnutí týdenních události na
ParlamentníchListech.cz rozebírá editorka Literárních novin a analytička
Tereza Spencerová.

Průšvih stíhá průšvih, průzkum stíhá průzkum. Tak to vypadá ve
finiši předvolební kampaně v USA. Těmi průšvihy myslíme e-mailové
trable Hillary Clintonové, které začala rozvrtávat FBI. Jak je možné, že
ani armáda právníků a lobbistů Hillary neochránila? Může jí toto
prohrát volby, jak již některé průzkumy naznačily? Již jednou jsme
uváděli, že i demokratičtí voliči považují Clintonovou za
nedůvěryhodnou – zůstanou tedy doma? Co byste teď dělala na jejím
místě? A mimochodem – do jaké míry asi musel i Donald Trump, považovaný
za antiestablishmentového kandidáta, udělat dohody s establishmentem, tedy
zbrojními koncerny, bankami, korporacemi a Wall Streetem?

Už aby ten cirkus byl za námi! Čím dál víc se ukazuje, že za hromadami
e-mailů o Hillary Clintonové a její kampani nestojí Rusko, ale nějací „insiders“,
jejichž motivy mohou být různé. Například Wall Street Journal nyní
přinesl zajímavé svědectví o svého druhu „vzpouře“ uvnitř FBI,
jejíž vyšetřovatelé dospěli k závěru, že mají dostatek důkazů proti
neslavné Clintonovic nadaci, ale ministerstvo spravedlnosti jim už loni
nařídilo celou kauzu odložit. A tak „najednou“ před volbami kdosi začal
WikiLeaks zásobovat e-maily…

Upřímně ale přiznávám, že netuším, jaké je skutečné pozadí celé
té kampaně proti Hillary, stejně jako nevím, jestli jí může zlomit
politický vaz, ale máme ještě týden, takže se něco hrozného ještě
může objevit i na Trumpa, aby se síly vyrovnaly, byť i za cenu propadu na
samé myslitelné dno. A netuším, jestli voliči demokratů zůstanou doma;
při pohledu na všechny ty kbelíky špíny bych se jim nedivila. Ale počkejme
si.

Na Ukrajině objevili nám dobře známou zábavu: Majetková přiznání
politiků. Co z poměrně bizarních zjištění, která z odevzdaných
dokumentů vyplynula, vás zaujalo? Minule jsme mluvili o bídě na Ukrajině,
čili jak zbědované obyvatelstvo informace o mamonu svých politiků vzalo?
Jsou už Ukrajinci zvyklí na vše?

Je nutné předeslat, že ona přiznání nebyla učiněna dobrovolně, ale pod
tlakem Západu, který v tom spatřuje jakousi nutnost k dalším reformním
krokům. Pokud by to Kyjev odmítl, západní „partneři“ hrozili, že sami
zveřejní své poznatky o majetcích ukrajinských politiků, a to by mohlo
být mnohem horší – mohla by se totiž objevit pravda. Takhle si kyjevští
politici a státní úředníci mohli fakticky vybrat, co přiznají a co
zatají, a i tak byl výčet jejich majetků, které asi nějak mohou doložit,
až neuvěřitelný…

Nejvíc mě ale pobavilo prohlášení generálního prokurátora, že nechá u
politiků prověřit původ hotovosti nad 100 tisíc dolarů. To by fakticky
znamenalo, že vyšle své inspektory „proti všem“, kdo na Ukrajině mají
nějakou vyšší funkci, protože oněch přiznání bylo zveřejněno něco
přes sto tisíc. To jako že stát ovládaný oligarchy a postavený na korupci
najednou, ze dne na den, otočí? Jako že si kapři vypustí rybník? Přitom
manželka prokurátora sama přiznala, že má v „keši“ 250 tisíc dolarů
a 50 tisíc eur… Fakt netuším, komu jsou podobné proklamace určené, ale
na Ukrajině zaujmou jen pár posledních „nadšenců“.

Je jasné, že obyčejní – vesměs chudí – Ukrajinci věděli, že jejich
politici jsou superbohatí zloději, ale teď se to tak nějak potvrdilo,
černé na bílém. Možná se tím trochu pozmění pohled občanů na ty své
„tam nahoře“, vládu i opozici, a propast nedůvěry mezi nimi se jen dál
prohloubí. Co to může znamenat pro budoucnost země, si dnes dost dobře
neumím představit. Nic konstruktivního to ale být nemůže.

Naše zbraně vítězně postupují na Mosul, v nadsázce referuji česká
média. Je tomu skutečně tak? A kam postupuji turecké zbraně, které nikdo
do Iráku nezval, ale stejně jsou tam? Co se týče Aleppa, Rusové už asi
zkrátka zjistili, ze jinak než po zlém to nepůjde. Má někdo představu,
kdy by mohlo být hotovo? A mimochodem, mezi vyznamenanými na Pražském hradě
byla i naše velvyslankyně v Damašku Eva Filipi, kterou pan prezident při
předávání medaile dokonce pohladil po tváři. Zaznamenali její ocenění v
Sýrii?

Ofenzíva proti asi milionovému Mosulu už vstupuje do třetího týdne a
irácká komanda se probila na předměstí, takže se sice postupuje, ale nijak
rychlé to není. Na jednu stranu platí, že žádná z pestré škály
útočících stran dopředu netvrdila, že to bude nějaká „bleskovka“, na
stranu druhou OSN uvádí, že si Daeš v Mosulu za „živé štíty“ vzal
přinejmenším 25 tisíc civilistů. Pokud k tomu přidáme odhady, podle
nichž v celém Mosulu operuje asi pět tisíc teroristů z Daeše, vychází
nám pět „živých štítů“ na každého z nich. Když Američané minulý
týden tvrdili, že už vybombardovali až 900 bojovníků Daeše, tak… tak se
„nabízí pohled“ na utajovaný masakr.

Nicméně, je tu pořád dokola ona – silně nehumanitární -- otázka, o
které jsme se bavili už mnohokrát: Co s bojovníky Daeše? Sami se nevzdají
a ani se nerozplynou někam do ztracena, a cestu do Sýrie už mají z větší
části odříznutou, takže je možná třeba pracovat s cynickým kalkulem na
principu poměru „ceny a výkonu“. Je přece jasné, že bez civilních
ztrát se Mosul osvobodit prostě nedá. A je tak strašné osvobodit milion
lidí za cenu 25 tisíc lidských životů? Zní to hrůzně, ale…

Máte pravdu, že se asi cosi děje i v tom džhádistickém Aleppu, odkud
některé agentury hlásí kapitulační nálady zaznívající snad i z úst
tamních velitelů Al-Káidy, zatímco jiní velitelé jsou připraveni bít se
až do konce a nechat si u sebe civilisty. Nicméně, jejich bojová morálka
musela utrpět, když se jim v uplynulých dnech nepodařilo probít se ven –
v západních médiích se tomu říkalo „prorážení obklíčení“, ale v
praxi to byl vlastně jen útok na rezidenční čtvrti v „syrské“ části
Aleppa. Západem chránění džihádisté tam dokázali pobít jen asi stovku
civilistů, než je syrská armáda se svými spojenci zatlačila zpět. Rusové
v každém případě zničehonic oznámili, že k existujícím šesti
otevřeným humanitárním koridorům přidali další dva určené výlučně
pro ozbrojence, přičemž jim dali ultimátum do pátku. Čili, něco se asi
děje a v pátek uvidíme, co. Pokud tedy vůbec něco.

A jestli si v Sýrii všimli medaile pro paní Filipi? Tak to opravdu nevím,
nenapadlo mě to zjišťovat. Tak do příště, jo? Já jí ale v každém
případě gratuluju z celého srdce. Je jednou z mála lidí u nás, kteří
rozumějí Blízkému východu! A jednou z mála lidí na svém místě!

Ministr zahraničí Lubomír Zaorálek tak trochu srovnal dalajlámu s Konrádem
Henleinem, přičemž pak se za to omlouval. Demonstranti na 28. října mávali
fotkami Zemana s nápisem „Ten Pi-tchus“, aby dali najevo, že se jim
nelíbí sbližování s Čínou. Politici se hádají, jestli „prohlášení
čtyř“ bylo nutné, či bylo lokajské. Ministr Herman se hádá s ostatními,
co ohledně dalajlámy slíbil či neslíbil... Co si o tom všem pomyslet? Jak
je to s tím hrbením se před Číňany a jakou diplomatickou váhu ty
zmíněné jednotlivé akty mají? Pokud nějakou.

Jak už jsem řekla minule, pro mě ta kauza skončila ve chvíli, kdy dva
čeští ministři a jeden slovenský velvyslanec potvrdili, že pan Herman lže.
Když pak ještě Kanada potvrdila tezi – mimochodem, neuvěřitelně
chaotického -- Hradu, tak už nebylo co řešit. A všechno, co se odehrává
od těchto chvil, je už jen jen neuvěřitelně nechutné. Každý si něco
mele, každý si vznáší nějaké nároky, každý má pravdu… A když k
tomu pan Herman ještě prohlásil cosi v tom duchu, že se pro spoustu lidí
stal zosobněním pravdy, nebo tak něco, tak to už je na psychiatrickou
diagnózu. A na diagnózu jsou i naši političtí i nominální křesťané,
kteří se nedlouho poté, co obrali stát o desítky miliard, vrhli na
buddhismus a snad i marxismus.

Asi se shodneme, že v těchto prolhaných dnech a „neklidných týdnech“
začíná prezidentská kampaň, ale co přitom vlastně vidíme? Hermana,
který lže a na kritiku s oblibou reaguje odpovědí na cosi, co ani nezaznělo,
a přitom se tváří tak sebevědomě, že za ním musí stát fakt nějaká
velká síla. Vidíme pana Gazdíka, postavičku bez charismatu i tématu,
která si (on by jistě namítl, že jen v legraci) už dnes nárokuje všechna
křesla ve vládě. Překvapivě zakřiknutého Michala Horáčka, který je na
rozdíl od těch dvou fakt chytrý chlap, ale na akci „v podhradí“ se
proměnil v podivně tragikomickou figurku. Vidíme Hrad, který se
neuvěřitelně zapletl do jinak vcelku jednoduché věci „má dáti – nemá
dáti“. Socdem padá, a tak si nemůže dovolit rozpad vlády, v níž se
spousta lidí obviňuje ze lhaní, a tak přichází koncept „padouch nebo
hrdina…“ Ministr Zaorálek, který nejdřív vyhrožuje zveřejněním
vládního závazku ohledně společné zahraniční politiky, proto o pár
hodin později souhlasí s tím, že „od příště“ už budou všichni
konzultovat své nápady jen a jen s ním.

Obávám se, že tahle detektivka nám bude utnuta před koncem, aniž bychom se
dozvěděli jméno „vraha“. Současně je to ale názorná ukázka stavu „demokracie
v Česku“, která na náladě fakt nepřidává.

Jo, a viděli jste na facebooku ten vtípek, že nám Herman 17. listopadu
představí svou tetu? Teda, doufám, že je to jen legrace…

Vy jste se ale ptal na tu Čínu. A co ta má s bojem o moc u nás vlastně
společného?

V Asii se odehrávají některé pozoruhodné věci. Nejenže hubatý prezident
Filipín Rodrigo Duterte sprostě nadává Obamovi a pěstuje dobré vztahy s
Čínou, ale do Číny přijíždí i prezident Malajsie, která byla vždy
pevně loajální k USA. Sype se Američanům jejich vliv v jihovýchodní Asii?
Mají tam uzavřenou kolektivní obchodní dohodu, mají tam vojsko... Jak moc
jim tam Číňané mohou ublížit? A chtějí? Dále, pokud jde o Asii, jsou
zajímavé čím dál častější kontakty Ruska a Japonska, Kurily Nekurily.
Co Západu hrozí z této strany?

Máte pravdu, že se právě v tomto – pro nás hodně vzdáleném regionu –
dějí věci. Vliv Spojených států obecně slábne a země jihovýchodní
Asie a Tichomoří to cítí. Namísto dekád pod patronací USA se jim najednou
na protějším břehu vyloupla supermocná Čína, a jejich kalkul je vcelku
logický – musíme vycházet se silným sousedem podle principu „košile
bližší než kabát“. Filipíny, které byly uplynulých sto let
považovány za americkou „nepotopitelnou letadlovou loď“, pod Duterteho
vedením radikálně změnily kurz, a už jen fakt, že mohl být tak silně
protiamericky zaměřený chlapík suverénně zvolen prezidentem, ukazuje na
změnu ovzduší. My to u nás tady necítíme, protože nás média a
někteří politici udržují v jakémsi virtuálním světě, ale znám to z
Blízkého východu – v Káhiře, Bejrútu, Damašku -- tam si všichni už ze
Západu dělají legraci. Mimochodem, tuhle New York Times zveřejnil komentář
s titulkem „Izrael ví, že novým šerifem Blízkého východu je Putin“.
No comment.

Takže plně chápu nálady v zemích, které jsou hnedle u Číny. Pojďme
spolupracovat a neprohrajeme, říkají si. A když nyní po Filipínách
přichází i Malajsie s tím, že už nechce americké válečné lodě, ale
koupí čtyři korvety v Číně, tak je to skoro revoluce. Pro obě země je
spolupráce s Čínou fakticky dosažením stavu, kdy obě strany vyhrávají
– a USA prohrávají. Bude mít Washington sílu to změnit? Nevím, protože
se hraje o riziko možné války s Čínou. Dosavadní americké války vždy
jely podle mustru „co nejvíc toho vybombardovat a beztak nezvítězit“.
Jenže to byly války proti Iráku, Libyi, válka v Afghánistánu se táhne
neuvěřitelný šestnáctý rok… Čili, žádní skuteční „soupeři“
pro americkou supervelmoc, a přesto se triumf nedostavil.

A pak je tu ono Japonsko. Samozřejmě, že je potřeba počkat ještě pár
měsíců, ale Tokio při pohledu na čínsko-ruské sbližování nechce
zůstat bokem – „kdo chvíli stál, už stojí opodál“ – a je
připravené vyřešit vše, co ho zatím rozdělovalo s Moskvou, ještě do
konce roku. Tak to alespoň tvrdí japonští politici a koneckonců to
potvrzuje i Putin, který se zanedlouho chystá do Tokia. A pokud to „klapne“,
tak to bude fakt „revoluce“ v mezinárodních vtazích. A názor USA bude
zajímat čím dál méně států. Pro Ameriku v Asii začíná sezóna
dokonalé bouře. Ještě že mají naše pražské „podhradí“…

Část české levice tvrdí, že Zeman není levicový politik. Když už
každopádně hovoříme o levici, tak jak by vypadala inventura těch nových,
slibných progresivních levicových směrů? Jeremy Corbyn, španělští
Podemos, Alexis Tsipras... Kdo dává evropské levici naději a kdo spíše
zapadl s vozem do bláta? A mimochodem, s jakými pocity jste pozorovala
schvalování obchodní dohody mezi EU a Kanadou, kterou komplikovalo belgické
Valonsko? Pokud bychom to brali jako rozcvičku před schvalováním dohody TTIP,
tak skončí nepřátelé TTIP jako Valoni? Tedy, budou zlomeni a dohoda s USA
bude, i kdyby hrom bil? A vrátíme-li se k původnímu tématu: Pojímají
evropští levičáci téma TTIP dostatečně vážně a šikovně? Zatím
vítězí rétorika ve stylu „strašně na tom vyděláme, a kdo to nechce, je
blboun“.

Nevidím v Česku levici, kterou bych chápala, i když s ní současně
souhlasím, že Zeman není levicový politik. A už jen jak to říkám, tak je
to na další diagnózu, tentokrát moji. Problém je, že evropská levice
možná i existuje, ale začíná od nuly, na lokální, národní úrovni.
Třeba u nás není žádná politická strana nebo hnutí, které by se třeba
k Podemosu nebo ke Corbynovi chtělo – nebo mělo vůbec energii –
přiblížit, a socany a komunisty za levici nepovažuji, protože k tomu nemám
jediný důvod.

Co se týče dohod, tak ano, kanadská CETA je asi ze všeho nejvíc „proražená
díra“ do trupu evropské lodi, která podle posledních záchvěvů rozumu
proražena být nechtěla. Chci říci, že pro Ameriku jsme možná poslední
bezproblémový trh – díky jejich „fanouškům“ v evropské a české
politice nám sem „nalejou“ všechno, co už nedokážou lít do regionů,
které se jim vzepřely. A vzhledem ke klasické poučce, že Evropa je pro USA
konkurentem, je ponížení EU z hlediska Spojených států naprosto logické.
A spousta politiků v Bruselu nebo na národních úrovních tomu masochisticky
napomáhá. Bůh suď proč, ale předpokládám, že hlavním motivem bude
jejich osobní „well-being“. Zas něco, co na náladě rozhodně
nepřidává.

Závěrem tradiční otázka. Co dalšího bychom měli během příštího
týdne sledovat?

Příště se sejdeme už po amerických volbách, takže to bude bezpochyby
hlavní téma nadcházejícího týdne.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
The Nation: USA brzy zradí Kurdy

Syrští Kurdové by měli být připraveni na brzkou zradu ze strany USA,
píše dopisovatel žurnálu The Nation, bývalý spolupracovník Ministerstva
zahraničí USA Jamen Carden.

„Oni jsou nejefektivnější silou v boji s Islámským státem (organizace
zakázaná v Rusku — red.). Jejich spojenci v USA a na Západě se jich ale
pravděpodobně brzy vzdají," píše Carden. Říká, že náležitý signál
byl až příliš očividný, než aby bylo možné ho ignorovat."

Carden definuje dva příznaky, které ukazují na to, že Washington je
připraven zříci se podpory Kurdů.

První příznakem je demonstrace loajálnosti USA ve vztahu k Turecku, která
považuje syrské Kurdy za teroristy.

Carden se odvolává na řadu nedávných kladných prohlášení amerického
prezidenta vůči Ankaře. V polovině února Barack Obama řekl, že nemá cenu,
aby Kurdové v Sýrii využívali vzniklou situaci k tomu, aby dobývali nová
teritoria.

Tehdy prezident také řekl o podpoře Turecka jako spojence NATO. Carden
zdůrazňuje, že téměř současně s tím informoval turecký premiér Ahmet
Davutoglu o plánech Ankary pokračovat v bombardování Kurdů na severu Sýrie.

Druhý příznak, o němž dopisovatel The Nation hovoří, se týká toho, že
Lidové obranné jednotky — ozbrojené jednotky syrských Kurdů — pomáhaly
Rusku v Sýrii.

Carden říká, že Kurdové v očích USA „nehřešili" jen spoluprací s
Ruskem, ale i válečnými zločiny. Bývalý velvyslanec USA v Sýrii Robert
Ford v lednu při vystoupení před Komisí parlamentních představitelů
ozbrojených sil řekl, že kurdské jednotky „vykonávají válečné
zločiny, když se snaží uspokojit své teritoriálním ambice".

Jedná se o to, že několik měsíců po publikaci první zprávy Amnesty
International byla publikována druhá, protentokrát s obviněními proti
iráckým Kurdům. Podle informací organizace měla „Regionální vláda
Kurdistánu" násilím přesídlit arabské obce a zničit celé vesnice.

Carden zdůrazňuje, že pracovníci Amnesty International se měli při
zpracování dokumentu orientovat na svědectví „více než sta lidí", a to
v oblasti, kde byly miliony nuceni opustit své domy.

Na zprávu Amnesty International zareagovali představitelé „Regionální
vlády Kurdistánu", kteří konkrétně řekli, že velká část „zničené
společnosti" je výsledkem buď útoků vojsk koalice na pozice IS, nebo
výbuchů, které provedli teroristé.Kurdské zamítání ale média příliš
nezajímalo. Posledních několik měsíců se na Západě snažili vykládat
fakta tak, aby to šlo na ruku Turecku.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Fyzici z Ruska laserem zabrání namrzání letadel a automobilů

Ruští fyzici vytvořili novou techniku ochrany letadel a automobilů před
námrazou, která spočívá v pokrývání jejich povrchů zvláštním
dezénem pomocí laseru, uvádí se ve článku zveřejněném v časopise ACS
Nano.

„Jedním z nejlepších vědeckých objevů počátku 21. století je
získání a využití superhydrofobních materiálů a obalů, které díky
svým unikátním vlastnostem rychle našly široké technologické použití,"
poznamenává Ludmila Bojnovičová z moskevského Institutu fyzikální chemie
a elektrochemie Ruské akademie věd, která je jednou z tvůrců materiálu,
jejíž slova přivádí tisková služba Ruského vědeckého fondu.

Po nějaké době se jim podařilo vytvořit nový typ hybridního povrchu,
který odrážel led i vodu a vynikal vysokou pevností. Tím fyzici dosáhli
toho, že po ošetření laserem se na povrchu slitiny vytvořily obzvláště
pevné formy oxidu hlinitého a uvnitř samotných důlků vznikaly četné
póry, které mohou nasávat molekuly chemických povrchů, čímž odpuzují
vodu a chrání kov před korozí.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Britská ministryně se bojí závislosti na ruském plynu

Britská ministryně pro energetiku a klimatické změny Amber Ruddová se bojí,
že vystoupení země z Evropské unie ji učiní závislou na ruském plynu.

„Byli jsme svědky toho, jak země — takové jako Putinovo Rusko —
udělaly z plynu nástroj vnější politiky, když vyhrožovaly zastavením
dodávek, nebo vybičováním ceny," cituje Reuters části z její řeči.

Podle slov ministryně se energetická bezpečnost Velké Británie nesmí stát
„pěšákem v politické hře", s jehož pomocí je možné Evropu „postavit
na kolena".

„Jednodušeji řečeno, když mluvíme o ruském plynu — jeden v poli není
voják," zdůraznila.

Podle informací agentury vystoupila ministryně s tímto prohlášením ve
čtvrtek.

Ve Velké Británii se bude 23. června konat referendum, v němž se mají
obyvatelé země rozhodnout, zdali království zůstane v EU nebo vystoupí z
Unie. V současné době je mínění Britů rozděleno téměř na polovinu,
mnozí ale ještě nejsou rozhodnuti.

Vláda země mezitím provádí kampaň, kde se snaží sklonit občany k tomu,
aby nehlasovali za vystoupení.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
To už takhle nejde, někam vlétnout a dělat tam pořádek. Irák, Libye,
Sýrie. Dnes už je vše jinak, i s dalajlámou. Lubomír Zaorálek vystřihl
projev, na který zůstanete hledět

Ministr zahraničních věcí Lubomír Zaorálek (ČSSD) se při dnešním
projevu v Poslanecké sněmovně velmi rozohnil. Nechybělo téma zahraniční
politiky či amerických prezidentských voleb, v nichž zvítězil Donald Trump.
Vyjádřil se také k přijetí dalajlámy.

Ve svých slovech Zaorálek mimo jiné řekl, že nerozumí té politizaci
přijetí 14. dalajlámy. „Úplně zbytečné politizaci, která se takovýmto
způsobem dnes nikde neděje, protože, nezlobte se, ale Jeho Svatost 14.
dalajláma o žádnou politizaci nestojí. On vlastně vůbec nestojí o to, aby
byl někde politicky přijímán. To si dovolím tvrdit, že vím naprosto
jistě, protože znám jeho názory,“ uvedl Zaorálek a přijetí označil
jako chybu vládní koalice.

„A já jsem si vždycky říkal, když jsem měl možnost začít dělat tuhle
práci, že nebudu opakovat chyby minulosti, protože vím dobře, že tohle se
v ČR opakovaně stávalo. Nejsem tady od toho, abych rekriminoval a vracel se k
tomu, ale nám se podařilo v minulých 15–20 letech, a ne se vzdálenými
zeměmi, dokonce se sousedy, docela zásadně zhoršit vztahy prostě proto, že
jsme nedrželi slovo,“ rozohnil se Zaorálek s tím, že nejde o servilitu.
Rozhovořil se pak o tom, že rozhodně nestačí pragmatické vztahy s Čínou.
„My skutečně potřebujeme politické vztahy. To je absolutní pravda,“
uvedl. Zaorálek následně mimo jiné citoval z díla Ferdinanda Peroutky, což
vyvolalo smích v sále. „Prvním a rozhodujícím znakem politické činnosti
je něco vykonat, a ne si jenom něco myslet nebo prohlašovat,“ řekl.

Svá slova poté stočil k americkým volbám. „Četl jsem, že teď, když
takto dopadly volby v Americe, je příležitost, aby se ministerstvo
zahraničí stalo jestřábem a uhodilo na Rusko, protože Spojené státy
mění svou pozici. To jsou dalekosáhlé úvahy, podle mě ne moc přesné,“
zmínil Zaorálek, že jinde si zase přečte, že se moc bojí.

Významným momentem uplynulých voleb pro něj byl nešťastný výrok, který
utekl z úst paní Hillary Clintonové, když řekla, že velká část voličů
pana Trumpa jsou ubožáci. „A pak není divu, že Donald Trump se stal
mluvčím právě těch ubožáků, těch lůzrů. Těch, kteří nejsou
vítězi globalizace. A je to docela kuriózní, co máme dnes ve Spojených
státech. Republikánská strana se stává dnes mluvčím outsiderů. To je
něco naprosto nového, co jsme neměli, a uvidíme, jak se s tím vypořádá.
Je to pozoruhodná volba, kterou se republikánská strana s Donaldem Trumpem
vydala,“ uvedl.

Závěrem se pak velmi rozohnil nad českou zahraniční politikou. „Tady v
této zemi byly v minulosti hlasy v zahraniční politice, v roce 2003, dnes se
k tomu už nikdo nehlásí, ale tady bylo plno těch, kteří říkali, že
musíme zaútočit na Irák, že tohle je politika Západu, tohle má být
evropský postoj. Kolik bylo těch, kteří tomu čelili? A když jste řekli,
že to je špatně, že to je nepromyšlené, tak vám řekli – ztichněte,
nepatříte k Západu, chováte se nepatřičně, měli byste mlčet. Tak to
bylo v roce 2003,“ vzpomněl na Irák a následně i na Libyi.

„A co víc, mohl bych vám sdělit jména těch, kteří tady v zahraniční
politice říkali: v Sýrii, vtrhněme tam, svrhněme Asada! To byla také
česká zahraniční politika a tohle se také pokládalo za politiku Západu.
Všechno se pokládá za politiku Západu. Já tvrdím, že to byla špatná
politika. A dnes už to není politika Evropy,“ dodal s tím, že příklad
velkých gest patří spíše do orientální despocie než na Západ.

Původní text ZDE.

„Já teda ten Západ chápu jinak. Já ho chápu jako kritické prostředí,
ve kterém se prosadí ti, co kriticky myslí. To je Západ pro mě. A naopak
konformní postoje, ty tam podle mě naopak moc velkou cenu nemají, ani vás
moc neberou jako partnera. A doufám, že tohle bude pro Západ platit i do
budoucna,“ dodal. „My nejsme schopni měnit režimy na Středním východě
tím, že tam vtrhneme, my nejsme schopni tam nastolovat to, protože nám po
tom úplně tak moc nic není. Dnes máme zkušenost, že někam vtrhnout a
udělat tam pořádek, to je zatraceně těžká věc, která se bohužel
chronicky nedaří. A to není zbabělost, když tady dnes tvrdím, že tohle je
daleko rozumnější přístup,“ uzavřel.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Polský prezident obvinil SSSR z „ovládnutí“ země v roce 1945

Polský prezident Andrzej Duda považuje SSSR za „okupanta“, který podle
jeho slov „okupoval Polsko“ od roku 1945 do 90. let.

Polský prezident se společně s ministrem obrany Antoni Macierewiczem
zúčastnil ve čtvrtek slavnostního otevření památní desky na počest
Prokletých vojáků na arkádách Mohyly neznámého vojáka ve Varšavě. Za
prokleté vojáky v Polsku označují účastníky protikomunistických hnutí v
posledních letech a do konce druhé světové války.

Na Ministerstvu zahraničních věcí Ruska dříve v komentáři k politice
Polska ohledně boje se sovětskými památníky prohlásili, že daleko ne
všichni v polské společnosti se snaží snížit roli SSSR v osvobození
Polska od nacistické okupace, ovšem nejsou to pozitivní vzory, kdo definují
chování Varšavy ve sféře vojenských memoriálů ve vztahu k Rusku, což
nemůže nevyzvat zákonné znepokojení.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť