Question:
Ukrajinská nevěsta překvapila Číňana odmítnutím peněz i bytu

Příbuzní obyvatele čínské provincie Šan-si byli překvapeni, že rodiče
jeho ukrajinské nevěsty za ni nežádali výkupné. Uvádí to South China
Morning Post.

Obchodní agent Che a tlumočnice Inesa, která se přestěhovala z Ukrajiny do
Číny před čtyřmi lety, uzavřeli manželství v rodném městě ženicha.
„Synova svatba byla velmi prostá, připravovali jsme se pouze týden," řekl
otec Che. „Příbuzní říkají, že nikdy neviděli ženicha, kterého by to
přišlo tak levně."

Navzdory místnímu zvyku příbuzní Che nemuseli platit za nevěstu. „Dívčina
rodina nežádala výkupné ani to, abychom jim koupili byt nebo automobil,"
tvrdí ženichův otec.

Novomanželé chtějí otevřít v Šan-si vlastní podnik a za dva roky
navštívit Ukrajinu a uspořádat svatbu podruhé.

Vykoupení nevěsty je stará tradice, která se zachovala v některých zemích
Asie, Afriky, Blízkého východu a Oceánie. V Číně příbuzní nevěsty
zpravidla žádají za souhlas k sňatku 200 tisíc juanů a byt. V Rusku, na
Ukrajině a v mnoha zemích Evropy byl rozšířen opačný zvyk: rodina
ženicha očekávala, že nevěsta bude mít věno.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Obama sdělil své dojmy ze setkání s Putinem

Prezident USA Barack Obama v interview pro časopis The Atlantic sdělil své
dojmy ze setkání s Vladimirem Putinem.

„V průběhu našich setkání byl Putin bezúhonně zdvořilý a velmi
upřímný. Naše setkání probíhají vždy velmi věcně. Nikdy mne nenechal
na sebe čekat, jako mnohé jiné", řekl prezident USA.

Ruský prezident přikládá vztahů s USA mnohem větší význam, než si
mnozí Američané domnívají, podotkl šéf Bílého domu.

Podle jeho slov, prezident Ruska nebývá přítomen „ani jedné schůzky, na
nichž se formuje pořad dne", kromě summitů G20.

Barack Obama vyslovuje podobný názor už nikoli poprvé. Na jaře 2014
prohlásil, že Rusko je „regionální", a ne světovou velmocí.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Prase, umělci, Putna... Až se budou všichni prát, bude jedno, kdo dal první
facku, sděluje Zdeněk Zbořil k frontálnímu útoku na Miloše Zemana

ROZJEZD ZDEŇKA ZBOŘILA Z vystoupení některých řečníků během akcí k
výročí 17. listopadu to vypadalo, že si někteří z nich myslí, že své
zástupce může lid – podle Ústavy svrchovaný držitel moci – volit na
náměstí. A ani tam by nemohl jen tak každý. Politolog Zdeněk Zbořil je po
exhibici reprezentantů asi stovky pražských a moravských divadel
přiživovaných z měšce Ministerstva kultury a několika stovek neziskovek
placených bůhví odkud přesvědčen, že nám asi nejvíc vadí to jejich
přetahování se, kdo je nejvulgárnější.

Na shromáždění k výročí 17. listopadu přesvědčoval na pražském
Albertově před několika stovkami studentů bývalý předseda české vlády
z dob federace a později i předseda Senátu Petr Pithart o tom, že není
rozdíl mezi „pražskou kavárnou“ a venkovskou hospodou. Bývalý politik,
který se projevem k nedávnému Havlovu výročí v Rudolfinu, ale i úvahami o
vlastní prezidentské kandidatuře a teď i v roli hlavního řečníka na
Albertově jakoby vracel z ústraní, vyzval lidi, aby se nenechali rozdělovat
kategorizováním a údajnou příslušností k některým uměle vytvořeným
skupinám. Jednou z nich je takzvaná pražská kavárna, jak prezident Miloš
Zeman označuje intelektuály, jejichž hlas nevypovídá o tom, co lidi
skutečně trápí. Podle Petra Pitharta ale není rozdíl mezi pražskou
kavárnou a venkovskou hospodou, protože Češi spolu vždy mluví napříč
těmito skupinami a budou i nadále.

„Je zajímavé, že Petr Pithart ve svých politických esejích, ale i v
politických projevech, hojně používá různé metafory – dvojdomek,
slyšet trávu růst, nyní i firma, ve které se kádruje, ale nehlasuje – a
jiným to nepřeje. Zejména prezidentovi, jehož některá slovní spojení je
sice možné považovat za trochu obehraná, ale někdy naopak vhodnější k
vystižení povahy situace než u mnoha jiných, kteří se o něco podobného
pokoušejí. To porovnání pražské kavárny s venkovskou hospodou je dobrý
nápad, ale odcizený TGM, který kdysi říkal, že ‚nedostatek politického
a filosofického vzdělání vede k přeceňování politiky a k jejímu
zvodnatění. Vzniká tak pustý politicism hospodský, jenž svým
demokratickým pivem o nic není lepší než blaseovaná reakce
aristokratického šampaňského‘,“ uvádí pro ParlamentníListy.cz Zdeněk
Zbořil.

Pithart straní těm, co za život nepostavili ani psí boudu

Zmíněnou metaforou s firmou, v níž se kádruje, ale nehlasuje, se Petr
Pithart na Albertově opřel do Andreje Babiše, který se pro něj stal vedle
prezidenta druhým terčem. „Bývalý předseda české vlády a kdysi také
člen Mlynářovy ideologické komise ÚV KSČ někdy nedostatečně rozlišuje
mezi ideologizovaným politikařením a baťovským řízením národního
hospodářství. Prokázal to kdysi už při hektické likvidaci JZD Slušovice,
ale i tím, že více naslouchal ‚ekonomům‘ a méně ‚národohospodářům‘.
Sice si vážil a snad i váží odkazu prvorepublikového předsedy vlády
Antonína Švehly, který (ačkoli statkář a sedlák) dokázal ovlivnit
pozemkovou reformu a princip ‚zbytkových velkostatků‘, aniž musel
parlament proti němu přijímat lex-Švehla. Babišův obdiv k Baťovu
podnikání ale nemá rád a někdy to vypadá, že straní těm, kteří za
celý život (tentokrát podle metafory Andreje Babiše) ‚nepostavili ani psí
boudu‘,“ upozorňuje politolog.

Za varování, že se ani nenadějeme a mohli bychom se octnout v objetí
partnerů z Východu, třeba toho, o němž jsme se dozvěděli, že je
strategický a že umí dobře stabilizovat umrtvenou společnost, sklidil Petr
Pithart na Albertově aplaus. „Myslím, že čínské ekonomiky se můžeme
obávat, protože její expanze je mimořádná. Ale když jsme se nemuseli bát
vřelého objetí Volkswagenu nebo Siemense, anebo dokonce hned několika bank,
které své zisky spotřebovávají nikoli jen v rámci EU, ale i německé
ekonomiky, tak snad to objetí nebude tak nebezpečné. Úspěšně komunikujeme
hned s několika korejskými korporacemi; a to jsme se dodnes ještě nenaučili,
že se ta Jižní Korea správně jmenuje Korejská republika. A možná ten
aplaus přihlížejících byl proto tak intenzivní, že jde o ty, kteří z
mnoha důvodů, někdy i jen díky své neschopnosti, nemají asijským
ekonomikám co nabídnout,“ myslí si Zdeněk Zbořil.

Přetahování o to, kdo dokáže být nejvulgárnější

Početně největší akcí bylo 17. listopadu shromáždění na Václavském
náměstí pod taktovkou iniciativ Vraťte nám stát a Kroměřížská výzva.
„Svobodně zvolený prezident se stal již neúnosným morálním i
bezpečnostním rizikem pro tento stát. Lidé kolem něho zrazují ideály 17.
listopadu a bez mandátu voličů obracejí kormidlo naší země k
nedemokratickým státům Východu,“ bouřil před lidmi teolog Tomáš Halík.
Režisér Břetislav Rychlík si pochvaloval, že jeho generace žije v
nejlepší době, v jaké kdy žila. „Navzdory tomu, kterého nechci ani
jmenovat, který sídlí na Hradě a který je beztak mužem minulosti, protože
nemá této zemi co nabídnout,“ poslal nemilosrdný vzkaz na Hrad. Režisér
Jiří Menzel zase ve svém proslovu zmínil, že by se měla trestat urážka
židle, na které sedí hlava státu. „Protože té urážky se nejvíce
dopouští ten, kdo na ní sedí,“ konstatoval Jiří Menzel.

Písničkář a básník Jiří Dědeček trochu odlehčil atmosféru, když
zarecitoval básničku s názvem: Sedí prase. „Sedí prase na Hradě, libuje
si v úřadě. Je to prase veselé – na duchu i na cele,“ rozesmál
několikatisícihlavý dav. „Ještě do toho výčtu chybí, jak popsal
situaci na Hradě autor devítimilionové Mapy Evropy, zaplacené v rámci
českého předsednictví EU, nebo desetimilionového kráčejícího
londýnského autobusu, zaplaceného prý Andrejem Babišem. To byla hezká
tečka za exhibicemi reprezentantů asi stovky pražských a moravských divadel
přiživovaných z měšce Ministerstva kultury nebo několika stovek ‚neziskovek‘
placených bůhví odkud. Ale asi nám nejvíc vadí to přetahování se, kdo
je nejvulgárnější. A protože nenávidět se musíme také naučit,
snažíme se, ale zapomínáme, že jednou nám může i ty Pussy Riot někdo
připomenout. Je to jako v Jedové chýši. Až se budou všichni prát, pak už
bude jedno, kdo dal první facku,“ připomíná Zdeněk Zbořil.

Putna neměl zůstat v půli cesty a doporučit konkrétní knihu

Před výrazně menším publikem hřímal 17. listopadu u sochy Tomáše G.
Masaryka na Hradčanském náměstí vysokoškolský pedagog a literární
historik Martin C. Putna. „Tamti pánové by chtěli hlupáky, kteří jednou
za čtyři roky přijdou k volbám, a jinak se o nic nestarají. A proto se
musíme celé čtyři roky mezi každými volbami starat. Doufám, že až
půjdeme domů, každý si otevře nějakou dobrou knihu,“ uzavřel svůj
proslov. „Pan profesor Putna má pravdu, že by si mnozí protestující měli
doma otevřít nějakou knihu a něco si z ní přečíst. Ale proč jim
nedoporučil kterou? Něco z filosofie, historie nebo o právu a spravedlnosti.
Neškodila by možná ani Ústava ČR a Listina základních práv a svobod,
která je její součástí,“ přemítá politický analytik.

„Jen se obávám, že ti, co ho poslouchali, budou spíše hledět do svých
chytrých telefonů a neustále vychovávaní k tomu, aby jen kupovali, vařili
a konzumovali, žádného Kanta nebo Erasma Rotterdamského do ruky nevezmou. A
jak potom odlišit ‚hlupáky‘ od chytráků? Neskončí to zase jen u těch
‚vychytralých a všehoschopných‘, kteří často ověšeni tituly před i
za jménem vědí, že zvolit se dá i tyranie, a umějí se podle toho
zařídit? Možná, že si někteří dokonce myslí, že své zástupce může
‚lid‘ – podle Ústavy svrchovaný držitel moci – volit na náměstí.
Ale jak potom spočítat, kdo všechno je ještě lid a kdo na to náměstí
může? Jedna z největších neřestí české politiky posledního
dvacetiletí je neustálá snaha měnit Ústavu a zákony podle výsledků
posledních voleb v naději, že příště to dopadne lépe. Nedopadne! Každé
volby jsou trochu nebo i podstatně jiné, a dokonce i ty doporučované knihy
čteme každý jinak,“ říká pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

Po nabídce od čínského sponzora budou kritici zpívat jinou

Ve stínu stále stejných hlasatelů pravdy a lásky zůstali ti, s nimiž je
datum 17. listopadu především spojováno. Vydali alespoň Studentský
manifest k 17. listopadu 2016, pod který se podepsaly nejrůznější
studentské spolky a sdružení. Studenti jím vyjádřili znepokojení nad
tolerováním některých prohlášení a činů, které postupně pozměňují
polistopadové směřování České republiky. V diskusích se to však setkalo
spíše s posměchem a srovnáváním se SSM. „Nejen za časů SSM, ale, jak
sám dobře pamatuji, i za časů ČSM v roce 1968 a předpokládám, že tomu
tak bylo i v letech 1945–48. A asi i dříve. ‚Studenti‘ jsou zvláštní
skupina, která je schopná se rychle mobilizovat, ale i demobilizovat. Ale
hlavně, kdo z nich zůstal věčně mladý? Cohen-Bendit stál a řečnil na
pařížských barikádách v roce 1968 a skončil jako místostarosta
Frankfurtu nad Mohanem a nakonec jako hofrát EU, který křičel na Pražském
hradě na prezidenta Klause jako pruský zupák,“ připomíná politolog.

A takových příkladů má po ruce pochopitelně víc. „Joschka Fischer, v
roce 1968 po zuby ozbrojený handgranáty, se stal předsedou Strany zelených a
nakonec ministrem zahraničních věcí Spolkové republiky Německo. A u nás
to bylo velmi podobné, dokonce za všech měnících se politických režimů,
a tak se jistě dočkáme, až některému spolku nabídne nikoli jen Evropská
unie, ale třeba čínský sponzor nějaké obročí, že neodmítne a jeho
členové nepůjdou o žebrácké holi. Bosí a hrdí jako španělští grandi.
Nechci být špatným prorokem, ale ta část studentské generace, která ví,
co to je žít bez obav o život a v relativní hojnosti, ty barikády může
jednou postavit, ale až se budou bourat, potká ji podobný osud jako
zvířátka z Orwellovy Farmy zvířat,“ tuší Zdeněk Zbořil.

Na potrestání toho, kdo hanobí prezidenta republiky, jsou paragrafy už teď

Od událostí 17. listopadu přechází k nápadu, s nímž v posledních dnech
přišli někteří zákonodárci. Šest desítek poslanců navrhlo obnovení
trestného činu veřejného hanobení prezidenta republiky. Tomu, kdo by se
takového skutku dopustil, by podle navrhovatelů, ať už z řad vládních
ČSSD a hnutí ANO, tak opozičních KSČM a Úsvitu, mohlo hrozit až roční
vězení. Vedení obou koaličních stran však už dala najevo, že nic
takového podporovat nehodlají. A tak na základě usnesení předsednictva
hnutí ANO, které se od předlohy distancovalo, a po vyjádření předsedy
ČSSD Bohuslava Sobotky se někteří poslanci už chystají svůj podpis
odvolat. Zákon č. 40/2009 Sb. ale už teď obsahuje paragrafy, které by mohly
být použity k potrestání toho, kdo hanobí nejen prezidenta republiky, ale i
jiné osoby a skupiny osob.

„Musela by se jen najít soudní autorita, která by se takového výkladu
práva odvážila. Za rakouské monarchie, po které se mnohým dnes stýská,
existoval trestný čin urážky císařského domu, podle kterého se trestalo
nejen finanční pokutou, ale i několikadenním vězením, ačkoli Rakouská c.
a k. monarchie patřila na ten často vzpomínaný Západ; už to neplatí, ale
pro toho, kdo hledá spravedlnost, je i v tom dnešním trestním zákoníku
něco, co by se dalo použít. Můžeme mít dokonce i pochopení pro snahu
šedesáti zákonodárců navrhnout nějaký nový zvláštní zákon na ochranu
hlavy státu, podle jejich dalších reakcí se však zdá, že to nemysleli
vážně. Ale na druhé straně se to hodilo, aby byla veřejnost nasycena
nějakým předvařeným problémem a zapomněla na vážnější věci,“
poznamenává Zdeněk Zbořil.

Dvě výměny ministrů nový pohled na ČSSD nepřinesou

Premiér Bohuslav Sobotka se spletl v předpokladu, že dvě změny ve vládě
pomohou odpoutat pozornost od neúspěchu ČSSD v nedávných krajských a
senátních volbách. Zatímco po parlamentních volbách v roce 2013, kdy
dovedl stranu k nejhoršímu výsledku v její historii od vzniku České
republiky, ale shodou okolností mu to stačilo na post premiéra, ustál pokus
o sesazení, tentokrát mu jen tak nějaké skandování skupinek podporovatelů
stačit nebude. Jihočeský hejtman Jiří Zimola tvrdí, že výměna dvou
ministrů je málo na zlepšení obrazu ČSSD u voličů, a stejně jako
bývalý premiér Jiří Paroubek se přiklání k tomu, aby Sobotka zůstal jen
v čele vlády, zatímco strana by si zvolila jiného předsedu. Sobotka však
návrh na rozdělení jeho funkcí mezi dva lidi odmítá. „Samozřejmě, že
rozhodnutí předsedy vlády o výměně dvou ministrů má zřejmě jiné
důvody, než které jsou skryty za silnými slovy o změně politiky ČSSD v
roce téměř předvolebním,“ nepochybuje politolog.

„Zajímavější je názor pana Zimoly rozdělit funkci předsedy strany a
předsedy vlády. O tom se diskutovalo v mnoha zemích, vzpomeňme jen na
labouristický tandem Harold J. Laski a Clement Attlee v letech 1945 až 46, ale
vždycky to skončilo jako nějaký hokus pokus. Když nebudeme brát v úvahu
postranní úmysly, je samozřejmě složité koordinovat tři centra moci ČSSD:
Lidový dům, Strakovu akademii a Parlament. Ale do toho bychom se neměli ČSSD
plést, je to jen její záležitost a její členové vědí lépe než někdo
odjinud, jak by to mohlo dopadnout. Já bych v této věci věřil i Jiřímu
Paroubkovi, který si podobným martyriem, jaké zažívá dnes Bohuslav Sobotka,
prošel a mohl by něco ze své zkušenosti k takové věci přidat,“
konstatuje pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

Hofer by v případě zvolení mohl hodit kámen do evropské bažiny

Už za dva týdny bude známo jméno nového rakouského prezidenta. Kandidát
Svobodné strany Rakouska Norbert Hofer slíbil, že pokud vyhraje, pojede na
svou první zahraniční návštěvu nejdříve do Česka. Přitom už v září
navštívil prezidenta Miloše Zemana. V případě svého vítězství ve
volbách hodlá hledat jako protiváhu Německu a Francii spojence v zemích
střední a východní Evropy. „Na jedné straně máme velké hráče,
Francii, Německo, dříve Británii a státy Beneluxu, kteří jsou velmi
silní. Hledám spojence pro nový model, jimiž mohou být Maďarsko, Česká
republika, Rumunsko, Srbsko, Slovinsko, Chorvatsko, tedy země s podobnou
kulturou,“ přiznal Hofer s tím, že uvedené země kdysi byly součástí
rakousko-uherské monarchie a mohly by před summity Evropské unie sladit linie
a získat tak větší váhu.

„Ten Hoferův plán trochu připomíná starou myšlenku Podunajské federace,
která se nelíbila už Helmuthu Kohlovi a samozřejmě jeho předchůdcům,
arci v jiném provedení. A asi se to nebude líbit ani současné německé
vládě bez ohledu na to, kdo bude jejím jménem na veřejnosti mluvit.
Zejména to slovní spojení rakousko-uherská monarchie je burcující. Ale
mohl by to být kámen vržený do evropské bažiny a dobré téma hned pro
několik politických stran ve všech zde jmenovaných zemích. A o tom, že se
‚staré evropské struktury‘ obávají jakéhokoli třeba jen náznaku
pohybu – brzy to uvidíme po vítězství Françoise Fillona v
republikánských prezidentských primárkách – není třeba pochybovat.
Navíc na to tu ještě máme NATO a uvidíme, čím nás potěší český
generál Petr Pavel,“ poukazuje Zdeněk Zbořil.

Nový poradce pro národní bezpečnost je noční můrou politiků EU

V USA je už o novém prezidentu rozhodnuto a Donald Trump už si vybírá své
budoucí spolupracovníky. Po jeho nástupu do Bílého domu se poradcem pro
národní bezpečnost stane generál Michael Flynn, jenž byl v důsledku sporů
s Obamovou vládou penzionován. Je zastáncem bližších vztahů s Ruskem a
tvrdšího postupu proti Islámskému státu. Bývá terčem kritiky za to, že
pravidelně vystupuje ve vysílání státní ruské televize Russia Today a
účastnil se i jejího galavečera, při němž seděl dvě křesla od
Vladimira Putina. Také odmítá „politickou korektnost“ a ostře vystupuje
proti muslimům jako celku. Jsou to zajímavé postoje vzhledem k tomu, že
poradce pro národní bezpečnost je vedle ministrů obrany a zahraničí jednou
z klíčových postav americké Národní bezpečnostní rady a kromě
samotného prezidenta se nikomu nezodpovídá.

„Neumím oddělit pro Spojené státy typickou předvolební rétoriku a
povolební chování kohokoli, koho si vybere Donald Trump. Spíše se podle
jmen a funkcí těch prvních novým prezidentem přizvaným ke spolupráci
ukazuje, že prezident není hlupák, jak nám ho představovala evropská
média a téměř příkladně Česká televize. Jména generálů, byť
mnohých již penzionovaných, a jejich profese ukazují, že možná byl
volební úspěch způsoben také tím, jak se Donald Trump dokázal orientovat
mezi uniformami. Ta stará i nová funkce Michaela Flynna je natolik významná,
že musí vzrušovat některé evropské politiky. A přidáme-li k tomu ještě
očekávaný obrat americké politiky do Tichomoří, budeme možná žít, jak
říkají naši slovutní specialisté, v jiném světě,“ míní Zdeněk
Zbořil.

Trumpova vysmívaná jednoduchost může způsobit obrat americké politiky

Vojenský a bezpečnostní odborník Lukáš Visingr v rozhovoru pro iDNES
prohlásil, že se zvolením Donalda Trumpa se americká zahraniční politika
odkloní od prosazování amerických hodnot k ochraně amerických zájmů. Na
ochranu oněch zájmů prý bude Trump schopen zasáhnout tak tvrdě jako nikdo
jiný. Podle něj dává Trump zřetelně najevo, že se chce s Ruskem domluvit
a postupovat konfrontačně proti Číně, která teď bude tahat za nejkratší
konec provazu. Nechápe prý titulky, že v Číně slavili Trumpovo zvolení,
protože Trump je velmi protičínský, zejména v ekonomické oblasti. Vůči
Číně je podle některých prognóz ochoten zahájit obchodní válku – od
tlaku na revalvování jüanu, aby Čína nemohla tak snadno exportovat, až po
vysoká dovozní cla na čínské zboží.

„O nastupujícím ‚Pacific Century‘ psali ve Spojených státech už
někdy okolo roku 1985. Mezitím Mark Borthwickova kniha na toto téma už
vyšla třikrát, naposledy někdy před deseti lety, jestli se nemýlím.
Samozřejmě, že velmocenský trojlístek USA–ČLR–RF nebude potřebovat
rady Jeana-Claudea Junckera, ani komisařky koordinátorky Mogheriniové. Ale to
ještě neznamená, že se bude jednat o nějakou idylu. Spojené státy jsou
podobně jako kdysi zesměšňovaný Sovětský svaz něco jako „Horní Volta
s raketami“. Nebo aktuálněji, disponují takovou vojenskou silou, že si
mohou dovolit své zájmy chránit mimořádně rozhodně. A Trumpova
vysmívaná jednoduchost může způsobit takový obrat americké politiky, že
vyleká i český think tank Evropské hodnoty,“ dodává pro
ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Přečtěte si informace z tajné zprávy NATO o situaci v Sýrii, které
vyvrací ruskou propagandu

NATO poslala do Sýrie mnohem více letadel než Moskva, ruská operace však
prokazuje mnohem lepší výsledky díky výborné přípravě pilotů a
mohutné bojové technice, píše německý časopis Focus s odvoláním na
tajný analytický referát severoatlantické aliance.

V dokumentu se praví, že 40 ruských stíhaček dislokovaných v Lázikíji
vykonávají denně až 75 letů, a pokaždé zasazují „přesné a účinné
údery" po pozicích IS. Přitom síly NATO čítající celkem 180 bojových
letadel, ničí denně pouhých 20 cílů.

Rusko užívá v Sýrii nejmodernější techniky: například, Moskva poslala
do Lázikíje čtyři letadla Su-35, která podle posudku expertů vynikají nad
většinou západních letadel.

Kromě toho, ve svých výpočtech užívá Moskva údajů syrské vzdušné
rozvědky a údajů ruských tajných služeb, které pravidelně informují o
strategicky důležitých objektech, praví se v dokumentu.

Analytici aliance podotýkají, že právě ruská operace donutila teroristy IS
k tomu, aby utíkali z okupovaných území a přestali s krutou „demonstrací
síly".

„I když západní politici pravidelně říkají o útocích Ruska na
povstalce a o četných obětech mezi civilisty, není v referátu ani zmínka o
pokojných obyvatelích, kteří by utrpěli ruskými leteckými útoky",
zdůrazňuje Focus.

Zdroj: sputniknews.com

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Čína zvedla import ropy do historického maxima

Import ropy do Číny vyrost v únoru o 20 procent za rok a dosáhl rekordních
objemů za celou dobu monitorování. O tom informuje Reuters s odkazem na data
celní statistiky. Podle měsíčních výsledků patří první místo mezi
exportéry ropy do Číny Saudské Arábii, druhá je Angola, třetí je Rusko.

Dodávky Saudské Arábie do Číny v únoru dosáhly 1,38 milionu barelů
denně. To je o něco méně než absolutní rekord, který byl zafixován v
únoru roku 2012 na úrovni 1,39 milionu barelů denně.

Ruský export do Číny vyrostl za rok téměř o 48 procent na 1,03 milionu
barelů denně. Naposled předstihla Moskva Rijád v dodávkách ropy do ČLR v
prosinci roku 2015. Střední denní import z Ruska tehdy dosahoval 949,9 tisíc
barelů, saúdský export dosahoval 886,9 tisíc barelů.

V únoru zvedl export ropy do Číny také Írán do úrovně srovnatelné s
minulým rokem, čímž ve výsledku dosáhl na 538 barelů denně. Největší
asijská ropně zpracovatelská společnost Sinopec a státní obchodník s
ropou Zhuhai Zhenrong podepsali s Íránem kontrakt na dodávky na rok 2016 na
505 tisíc barelů denně.

17. ledna sejmuly USA a Evropská unie sankce z Íránu. Teherán a „šestka"
mezinárodních prostředníků (USA, Rusko, Čína, Velká Británie, Francie,
Německo) se dohodly o jaderném programu islámské republiky. Írán se
zavázal, že přemění závod na obohacování uranu ve Fordo na
technologické centrum a reaktor v Aráku přestaví podle projektu
mezinárodního konsorcia. Zpracované palivo se z něho bude vyvážet za
hranice země. Írán poté informoval o záměru zvýšit export o milion sudů
denně.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ukrajina mezi lednem a zářím zakoupila v Rusku jaderné palivo za 221
milionů dolarů

Ukrajina mezi lednem a zářím zakoupila v Rusku jaderné palivo v hodnotě
220,871 milionu dolaru, stojí v oficiální zprávě ukrajinské Státní
statistické služby, jež byla zveřejněna v pondělí.

Statistická služba uvádí, že celkem v průběhu tří čtvrtletí na nákup
jaderného paliva Ukrajina vynaložila přes 331 milionů dolarů a z toho
téměř 221 milionů na nákup ruského jaderného paliva. Zbylá částka ve
výši 110,198 milionu dolarů šla na nákup paliva ve Švédsku.

Hlavním dodavatelem jaderného paliva na Ukrajinu je Rusko. Kyjev však
provádí politiku diverzifikace dodávek.

Dříve náměstkyně ministra energetiky Natalja Bojková prohlásila, že
Ukrajina a Čína hodlají zahájit společnou produkci jaderného paliva pro
potřeby ukrajinských jaderných elektráren.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Pochod na počest 75. výročí vojenské přehlídky v roce 1941. VIDEO

Přímý přenos rekonstrukce legendární přehlídky, která na Rudém
náměstí proběhla 7. listopadu 1941.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Moskva dusí „finanční supy USA“ za oceánem. Názor

Restrukturalizace státního dluhu Venezuely, se kterým souhlasilo ruské
ministerstvo financí, vyprovokovala předpověditelnou negativní reakci
části publika. Vyvolalo to vzpomínky o nevrácených půjčkách a jiné „bratrské
pomoci“, kterou rozdávalo vedení SSSR.

Ovšem v daném případě, dokonce kdybychom koukali na situaci s venezuelským
dluhem očima cynického finančníka, jednání Moskvy nijak nepřipomíná
dobročinnost. Pokud bychom měli krátce zformulovat rusko-čínskou strategii
ve venezuelském směru, tak to bude krátký matematický výpočet: pro to,
aby se země s největšími zásobami ropy na světě nedostala do spárů
Washingtonu či Mezinárodního měnového fondu (což je ve své podstatě
jedno a to samé), je vhodné odložit vrácení dluhů o několik let. Sázky
ve venezuelské hře o hodně převyšují sumu jednotlivých úrokových plateb.

Existuje důvodné podezření, že platby byly speciálně zadrženy pro to,
aby americká ratingová společnost S&P měla formální důvod pro
konstatování bankrotu. Právě na tento scénář ukazuje fakt, že podobný
postup byl na začátku použit na venezuelskou státní společnost
Electricidad de Caracas, která vyhlásila bankrot kvůli tomu, že držitelé
jejích obligací nedostali platbu. Po vyhlášení bankrotu ovšem byly
znenadání, jako mávnutí kouzelným proutkem, prostředky převedeny přes
Euroclear. Není možné vyloučit, že podobné schéma „umělého bankrotu"
bylo realizováno i vůči státním obligacím Venezuely poté, co byl
scénář natrénován na jedné z velkých venezuelských společností.

Na tomto pozadí začíná být pomalu vidět neúspěch této poměrně
zajímavé strategie, která byla zahájena zavedením nového balíku sankcí
proti Venezuele. Podle nepřímých informací, které jsou v materiálu The New
York Times o tom, co se dělo s trhem venezuelských obligací po vyhlášení
umělého bankrotu, je možné onu strategii dostatečně dobře zrekonstruovat.
Trumpova administrativa zavedla sankce nejen proti Madurovi a vládě Venezuely,
ale i proti konkrétním členům vlády (což je na první pohled naprosto
nesmyslné gesto, neboť je těžké si představit venezuelského činitele s
vilou v Miami). Druhou etapou strategie bylo vyprovokování bankrotu Venezuely
a faktické přinucení venezuelské vlády zahájit jednání o
restrukturalizaci svých zahraničních dluhů, které dosahují úrovně 150
miliard dolarů. Je velmi pravděpodobné, že americké ministerstvo
zahraničních věcí počítalo s tím, že na pozadí paniky držitelé
dlouhodobých cenných papírů Venezuely, jako je například americká banka
Goldmen Sachs a mnohé evropské investiční fondy, prodají své obligace
americkým fondům — supům, které se specializují na „sběratelskou
činnost" proti zbankrotovaným zemím a za poslední desetiletí už vydělaly
desítky, možná i stovky miliard dolarů na krizích v Argentině, Řecku a
Kostarice.

V této situaci mohly supy hned přijít ke sladkostem — zadržení a prodeji
majetku, který se nachází za hranicemi Venezuely od kladívka až po státní
ropnou společnost PDVSA. Kromě možnosti přidat společnost PDVSA i její
velkou síť amerických čerpacích stanic do amerických rukou k dalším
ropným společnostem, by „supy" dostali zelenou pro lov venezuelské ropy a
valutových plateb na adresu PDVSA po celém světě, což by ještě více
zkomplikovalo ekonomickou situaci ve Venezuele a postavilo by ji to na hranici
či dokonce za hranici ekonomické a politické katastrofy.

Bohužel pro USA a na štěstí pro Venezuelu plán padl ve stádiu vytváření
paniky. Jak informují The New York Times, za několik týdnů se „supům"
nepodařilo nashromáždit na trhu relevantní množství venezuelských
obligací, a držitelé 91 % celého objemu dluhu přijeli do Caracasu na
jednání. Nyní před nimi a před venezuelskou vládou stojí velmi neprostý
úkol — najít způsob, jak zajistit pokračování plateb, aniž by se jejich
adresáti dostali pod sankce. Skeptici poukazují na to, že venezuelská vláda
nemá nezbytné znalosti a zkušenost. Mírní optimisté zase poukazují na to,
že pravděpodobně schéma, jak obejít sankce, budou vytvářet sami
držitelé obligací, kde je dostatečné množství specialistů v legálním,
pololegálním a otevřeně nelegálním (z pohledu ministerstva zahraničí USA)
finančním inženýringu. Venezuelská krize je daleko od závěru, ale v
krajním případě se podařilo odrazit hlavní americký útok.

Názor autora se nemusí shodovat s názorem redakce

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Česká televize: Google včera vypadl, protože na něj možná zaútočila
Čína nebo Rusko

Výpadek služeb společnosti Google, který postihl region střední Evropy
včera večer, nebyl způsoben technickou příčinou, ale cíleným útokem. V
ranním vysílání ČT to uvedl Aleš Špidla, odborník na kybernetickou
bezpečnost.

„Pokud by se jednalo o technickou příčinu na nějakém uzlu na nějaké
páteřní síti, tak by to nepostihlo jenom Google,“ prohlásil Špidla.

Netroufl si označit útočníka. Upozornil ale na nejsilnější hráče na
tomto poli. „Zcela určitě je to Čína, která má na tyto útoky
speciální vojenskou divizi o desítkách tisíc lidí, Rusko taky disponuje
podobnou silou. Izrael má vynikající obranu i vynikající útočníky,
Spojené státy samozřejmě taky,“ uvedl.

Domnívá se, že útočníci si vybrali Google i proto, že je to velmi
rozšířená, populární a kvalitní služba.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Radikálové vyhrožují Kyjevu masovými protestními akcemi ve výročí
Majdanu

Akce a pochody nacionalistů v den výročí „euromajdanu“ mohou vyústit v
rozsáhlé protesty, informují ukrajinská média. O zvýšené teroristické
hrozbě během masových akcí ve dnech 21. a 22. listopadu se rovněž zmiňuje
na své facebookové stránce poradce ministra vnitra Zorjan Škyrjak.

Podle údajů kyjevské městské správy podalo žádost o uspořádání akcí
na náměstí Nezávislosti několik organizací, převážně
nacionalistického ražení. Azov spolu se stranou Národní sbor uspořádá
akci pod názvem Otázka pro Petra Porošenka, v jejíž rámci hodlají
aktivisté obou organizací „donutit prezidenta", aby odpověděl na „dopisy
lidí", píše internetový zdroj Strana.ua.

Zástupci a stoupenci dalších radikálních hnutí mají v úmyslu uspořádat
pochod hlavním městem. Je mezi nimi Organizace ukrajinských nacionalistů (OUN),
radikálové z Černého výboru a Bílého kladiva. Mezi organizátory „lidového
sněmu" a následujícího Pochodu revoluce jsou vůdcové Pravého sektoru,
již zmíněné OUN, Automajdanu (všechny organizace jsou v Rusku zakázané).

Podle slov představitele Černého výboru se radikálové scházejí proto,
aby „připomněli úředníkům a oligarchům, že revoluce pokračuje".

„Požadavky Majdanu splněny nebyly, ideje, s nimiž jsme přicházeli,
zůstaly pouhými idejemi," prohlásil Horanin.

Dříve už oznámili v tiskové službě ukrajinské Národní policie, že
akcí pořádaných u příležitosti třetího výročí protestů v Kyjevě (tak
zvaného euromajdanu) se zúčastní asi 66 tisíc lidí.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Štěpán Kotrba črtá svět Donalda J. Trumpa: Z elit se stanou šašci, lid
je svrhne. Evropa při případné Jaltě 2 připadne Rusku. USA stáhnou vojska

ROZHOVOR Politický a mediální analytik Štěpán Kotrba pro ParlamentníListy.cz
rozebírá pravděpobobné scénáře a postupy, kterými se po nástupu do
Bílého domu bude řídit nový prezident Donald J. Trump. Dojde prý ke
stažení amerických vojsk ze světa, protože je to zkrátka příliš drahé
a stejně tak prý nejspíš Trumpova Amerika přestane platit armády
neziskovek, které po světě pomáhají „vývozu demokracie“. I kdyby nový
prezident realizoval třetinu svých slibů, bude to revoluce. Stejně se Kotrba
podrobně zaměřil na to, jak se Trump zachová k Rusku a Číně.

Donald Trump, k překvapení mnohých, vyhrál. Co od něho lze po nástupu do
úřadu očekávat? Bude skutečně tak razantní, jak sliboval v kampani? A v
čem se jeho způsob výkonu funkce bude nejmarkantněji lišit toho, kdyby
vyhrála Hillary Clintonová?

Zastavím se u toho překvapení mnohých. O čem svědčí? Že nikdo
nenaslouchá. Že si všichni komentátoři zacpali uši před nářkem lidí
práce. Že místo něj se zhlédli v hlasatelích akciových kursů. V projevu
u Gettysburgu v říjnu Trump vyložil všechno, co by chtěl udělat během
svých prvních 100 dnů v úřadu jako prezident (do češtiny přeložil
Tomáš Haas). Nevěřím, že se nyní už jako prezident dopustí všeho, co
sliboval jako kandidát. Dobře se pamatuji, že poradce nynějšího českého
prezidenta před tiskovkou po prvních vyhraných volbách krotil svého
mandanta. Kampaň je kampaň. Den po volbách je vše jinak. Ale i kdyby
třetinu z toho slíbeného Trump zrealizoval, byla by to revoluce. Zvlášť
vysušení „washingtonské bažiny“ by byl téměř zázrak. Způsob výkonu
funkce se bude nejmarkantněji lišit právě v tom, že nikdo z komentátorů,
ale ani nikdo ze spolupracovníků netuší, jaký bude. A opět vzpomenu
Miloše. Nikdo z tehdejších pravicových „hejtrů“ v médiích v roce 1996
nevěděl, jestli Klause náhodou Miloš doopravdy nestáhne z kůže, aby měl
obal na stranický průkaz. Vypjatá emocionální rétorika z doby voleb
nedávala jistoty ani jim. Pro voliče zradikalizované ČSSD to byla naděje,
vyjádřená 28 procenty. Pro tehdy konzervativní ODS hrůza, vyjádřená 28
procenty. Dnešní Sobotka je pro ČSSD hrůza a pro voliče ODS naděje.
Vítězem ale bude smějící se Babiš.

Nicméně řeknu, co bych od ultrakonzervativního amerického selfmademana v
roli prvního muže USA očekával já, český konzervativní levičák, a
proč bych ho dokonce volil. Protože Clintonovou bych nikdy volit nemohl.
Nedokázala dát Clintonovi kopačky poté, co na něj praskla aféra s
Lewinskou. Očekával bych, že Trump nebude uvažovat stejně stereotypně,
jako poslední loutky před ním ve funkci. Ti všichni, ať demokraté nebo
republikáni, měli naučené sofistikované scénáře a akční postupy. Za
prdelemi PR managery. Všichni ti slušní politici a úředníci věděli, kde
má Bílý dům východ a kde záchod. Trump ví o prezidentství Spojených
států zhruba to, co vy nebo já. Používá selský rozum a instinkt. Ví, že
ty úplně největší dveře jsou vchod, kterým vchází prezident. Až bude
uvnitř, dozví se víc. Doposud mu to vždy vyšlo, i když to někdy bylo
dalece za hranou.

Jestli chce Trump přinést Americe „new New Deal“ k oživení americké
ekonomiky, musí najít zdroje - v nemalé míře. Marshallův plán stál
americké poplatníky přes 12 miliard dolarů té doby, dnes by to bylo
minimálně 132 miliard USD.

USA jsou ale dnes předlužené tak, že jakákoliv firma v jejich situaci by
už dávno zbankrotovala. Očekávám, že Trump co nejrychleji stáhne
většinu intervenčních vojenských sil z Pacifiku i Atlantiku zpět domů.
Stojí denně příliš mnoho dolarů. Střílí většinou pánubohu do oken.
Bohatnou jen zbrojaři, kteří většinou daně neplatí. K tomu ovšem Trump
potřebuje stabilizační dohodu vlastníků funkčních jaderných zbraní a
velkých expedičních sborů. V první řadě se musí dohodnout s Ruskem a s
Čínou. Ukrajina má už teď strach z „velké dohody“ Putina a Trumpa s
cílem zlepšit americko-ruské vztahy. „Hlavním poraženým ve světě dnes
večer je Ukrajina,“ – napsal na Twitteru bývalý americký velvyslanec v
Rusku a zakladatel moskevského Carnegie Center, demokrat Michael McFaul. Ví,
co říká, protože byl hlavním architektem Obamovy ruské politiky,
odborníkem na export demokracie, členem Národní bezpečnostní rady USA jako
zvláštní asistent prezidenta a vrchní ředitel ruských a euroasijských
záležitostí.

Štěpán Kotrba

Dohoda vyžaduje respekt k druhému. Ne pohrdání a pocit nadřazenosti.
Respekt. Respekt k Putinovi znamená nerozesírat mu blízké pohraničí
dalšími „majdany“. Zde proto očekávám stažení diplomatických,
podvratně zpravodajských i vojenských aktivit a „novou Jaltu“. Jasnou
hranici. Red line.

Totéž musí nastat v Pacifiku, zejména v Jihočínském moři. Rusko ani
Čína nemají už více než sto let územně kolonialistické ambice, protože
obě země mají dost neobsazeného ekonomicky lukrativního prostoru ve svém
vnitrozemí.

Trump není spekulant na burze, ale podnikatel v realitách. Takže netuší,
že stačí zavolat do tiskárny a dohodnout další kvantitativní
uvolňování potištěného papíru. Ví, že dům se musí postavit z cihel,
aby z něj mohl být zisk. A cihly se musí vyrobit z hlíny. Vrátí se k
hlíně. Je izolacionista, starající se o „své“ Američany, ne
evangelista demokratizace autoritativních režimů na druhém konci světa.
Nebude vnucovat jiným nové technologie, víru, lidská práva ani demokracii,
bude mu stačit zisk. Z obchodu. Doposud mu vždy stačil a prd se staral o to,
za kolik v jeho domech pracuje liftboy a jestli jsou zachovávána jeho lidská
práva v případě, že je to teplej Portorikánec. Zruší nebo omezí WTO,
NAFTA, TTIP, TPP a další dohody, sloužící už jen nadnárodním firmám,
protože soutěž o nejlevnější pracovní sílu s thajskými šičkami a
bangladéšskými dětmi nebude chtít hrát a ví, že nadnárodní firmy daně
v USA neplatí. Zruší daňové ráje, protože „starý kapitalismus“
likvidují, vrátí výrobu a tím i tvorbu zisku a zdanění do USA, aby z
daní vytvořil obnovu infrastruktury a nasytil americké dělníky. Tím
ukončí globalizaci, na které začaly Spojené státy prodělávat, protože
dlouhodobě vydělávala Čína. To je první a základní krok k nápravě
světového kapitalismu a moje víra v ultrapravicového politicky nekorektního
selfmademana, který se nestydí říct, že ty baby musí pevně držet za
píču, aby se z nich nestaly feministky.

Někteří prezentují Donalda Trumpa jako „poslední vzpouru bílého muže“,
či poslední tón „klasické“ politiky dvacátého století. Lze to tímto
způsobem popsat? Co jeho úspěchu nejvíce pomohlo?

Nejlepší odpověď jsem kupodivu našel na internetu:

„Jak se to stalo, ptáte se.

Vy jste vytvořili "nás", když jste napadali naši svobodu projevu.

Vytvořili jste "nás", když jste napadali naše právo nosit zbraně.

Vytvořili jste "nás", když jste napadali naši křesťanskou víru.

Vytvořili jste "nás", když jste nás neustále označovali za rasisty.

Vytvořili jste "nás", když jste nás neustále označovali za xenofoby.

Vytvořili jste "nás", když jste tvrdili, ať hlasujeme jako vy nebo ať se
ztratíme.

Vytvořili jste "nás", když jste nás nutili kupovat zdravotní péči a pak
nás finančně penalizovali, když jsme to nechtěli.

Vytvořili jste "nás", když jste napadali naši vlajku.

Vytvořili jste "nás", když jste zaměňovali práva žen za feminismus.

Vytvořili jste "nás", když jste změkčovali naše muže.

Vytvořili jste "nás´ , když jste změkčovali naše děti.

Vytvořili jste "nás", když jste napadali a zesměšňovali náš způsob
života.

Vytvořili jste "nás", když jste nechali, aby se pokrok vládní reformy vymkl
kontrole.

Tak jsme vznikli "my" - mlčící většina.

A máme toho dost a promluvili jsme.

A nebylo to kulkami, ale hlasovacími lístky.“

K tomu musím ovšem dodat několik vět.

Štěpán Kotrba se nezměnil. Neadoruje dnes fašismus, jak ho někteří
nálepkují. Je vázán antifašistickou minulostí některých předků i
mrtvých soudruhů španělských, italských, českých i ruských bojišť,
kterých si dodnes váží. Vůči fašistům i nacistům nelze být smířlivý,
a to ani dnes. A jinak, než brachiálním násilím jim zrůdnost nadřazenosti
nelze z hlavy vymlátit. Nejsem ani rasista. Čili neobracím se k heslům „Čechy
Čechům“, „Nic než národ“. Nevnímám národ v době kulturní a
ekonomické globalizace. Etnicky jsme téměř všichni potomci několika
generací nájezdníků, žoldáků či zběhů, kteří v minulosti šoustali
místní ženský po vyhraných bitvách. Případně jsme potomky obchodníků,
kteří si ty baby kupovali. Neadoruji velkého tlustého bílého muže a jeho
právo nadřazenosti nad všemi kulturami. Neměl jsem nikdy otroky, ani do
bordelu nechodím. Nemyslím si, že demokracii či svobodu lze exportovat na
pásech tanků či v pumovnicích bombardérů. Neviděl jsem hořet plzeňskou
Škodovku, viděl jsem ale hořet bělehradskou televizi a srbské kostely. Vím,
že lidská práva jsou konstrukt, dobově a kulturně podmíněný – jiná
byla za dob husákovského socialismu, jiná jsou v protestantské a
individualistické západní Evropě, jiná jsou ale v prérii Texasu, v ruském
samoděržaví a jiná jsou v hinduistické Indii či v konfuciánské Číně.
Vnímám ale stát jako autoritu většiny a právo občanů určit si, za co je
vyznamenání a za co trest smrti. Bez toho, aby do všeho kecal americký
protektor a jeho nájemní rozesírači z neziskových organizací.

Ale svět kolem nás se změnil…

S výše uvedeným citátem souhlasím, neb je hluboce analytický, ne
ideologický. Souhlasím s ním, i když jsem ateista a ne křesťan (a prostor
Evropy vidím jako francouzsky sekulárně republikánský, s tolerancí ke
koexistenci židovství, křesťanství a renesančního osvícenectví,
nevidím ho jako multikulturní a multináboženské soužití s třídně
segregačním hinduismem a defétistickým lámaistickým buddhismem – „řádem
žlutých čepic", africkým lidožroutstvím a arabským islámem v jakékoliv
podobě, zejména v té mocenské – osmanské). Souhlasím s výše uvedeným
citátem, i když jsem socialista a garanci zdravotní péče pro každého
považuji v americkém kontextu za nutnou. Nevnímám ale jako socialistické
mít péči omezenou pouze do výše svého zdravotního konta, ať vydělávám
deset tisíc, nebo sto tisíc dolarů ročně.

Ale chápu, že kulturní i sociální tradice Ameriky je jiná. Že chudoba je
v Americe pobídkou k většímu úsilí – i když je to jen „American Dream“.
Souhlasím, protože právo nosit zbraň – klidně i bez povolení –
považuji za základní právo hrdého a svobodného občana, už od
středověku tomu tak bylo i u nás. Ctím Fidela a jeho heslo, učící pokoře
mocných „Demokracie je rozdat zbraně lidu“. Souhlasím, protože mocní se
musí bát těch, kteří jim tu moc dali. Souhlasím, protože zrušení
základní vojenské služby a nevytržení mamánků z děloh mateřské péče
bylo chybou – i mou, protože jsem pomáhal tento proces v Česku ideově
formulovat a jeho realizace napomohla ekonomické úspěšnosti Zemanovy vlády.
Hipsterské mamánkovství střední třídy, vzniklé z absence základní
vojenské služby, dnes považuji za zhoubné pro evropskou civilizaci,
postavenou venkoncem na základech expanzivního kolonialismu. Je mi fuk, jestli
kluci choděj s klukama a holky s holkama. Přeju jim to. Není mi ale fuk,
jestli faráři šoustaj ministranty a říkaj tomu „milost Boží“.

Dnes jsem také mlčící většina, neboť Sobotka je hluchý předseda vlády.
Nemá cenu mluvit na hluchého, když slyšet nechce.

Dodávám, že i v Česku dojde při nejbližší příležitosti ke konfrontaci
mlčící většiny s ideovými extremisty na obou koncích politické
šachovnice. A i v Česku jen hlupáci mezi politiky zůstávají na krajních
pozicích, aniž by chápali alespoň část argumentů druhé strany.

V moderní historii se občas stávalo, že politici, kteří uspěli v USA,
následně „strhli“ řadu světových politiků, kteří se jimi inspirovali.
V osmdesátých letech Ronald Reagan, o dekádu později Bill Clinton…
Zažijeme podle vás něco podobného nyní s Donaldem Trumpem? V čem
konkrétně by byla, či naopak nebyla, taková inspirace přínosná?

Na rozdíl od onoho globalistického monopolárního intervencionismu, americký
izolacionismus nebude moc vybízet k následování. Ostatní země jím budou
vrženy do naprosto jiného paradigmatu. V případě rozpadu atlantické vazby
bude osiřelá Velká Británie i pobrexitová Evropa hledat bezpečnostní
ukotvení. Sirotci svého omylu. Samotná Belgie, samotné Rakousko ani samotná
Itálie se vnějšímu ohrožení neubrání. Neubrání se ani samotné Řecko.
Vystoupení z EU je v tomto kontextu rozsudek smrti. Čili nutnost společné
obrany bude motorem další etapy integrace Evropy. Výdaje na obranu seberou
peníze jinde. V množství větším než malém. To nepůjde o jedno či dvě
procenta, které chce dnešní NATO, ale o patnáct procent HDP každé země.
Potřeba uchování posledních zbytků evropského sociálního státu donutí
vlády maximálně efektivně kooperovat. To je východisko i pro evropské
populisty a separatisty, kteří ale nejdříve musí porazit a vyfackovat
bruselské byrokraty, žijící si doteď v bruselských skleněných palácích,
odkud bída nezaměstnaných není vidět.

Reakce prezidenta Miloše Zemana na vítězství Donalda Trumpa:

Michael Žantovský ještě před sečtením výsledků na svém Twitteru napsal,
že „svět, který jsme znali, skončil“. Je to jenom rétorika poražených,
nebo můžeme být skutečně na prahu zásadní proměny světa?

Ano, Žantovského svět skončil. Už dávno. Nyní ale poprvé opravdu v
masovém měřítku a naprosto spektakulárně prohrály establishmentové elity
světa. Jestli to byla poctivá prohra, je otázka, ale byla to prohra. Jakmile
jednou zjistíte, že klacek je účinná zbraň, už to nezapomenete. Už
neříkáte, že volby jsou na hovno, protože kdyby nebyly, tak by je zrušili.
Americké volby nebyly na hovno. Ukázaly moc lidu. Moc naštvaného bílého
muže tváří v tvář miliardové kampani nadnárodních korporací. Prachy
nejsou všechno. Štěstí si nekoupíš. Polovina Američanů nebyla s Obamou
šťastná.

Od odpůrců Trumpa můžeme slyšet, že bude oslabovat NATO, ž se soustředí
hlavně na vnitropolitické věci, Evropa že zůstane sama a těžko bude
čelit ruským hrozbám. Mají tyto obavy reálný základ? Měli bychom se
začít obávat toho, že dojde k oslabení NATO?

Nejen od odpůrců, ale i od příznivců Trumpa to můžete slyšet. Už dlouho.
NATO je mrtvé už čtvrt století. Jen to jeho generálové ještě nezjistili.
Proč je mrtvé? Vzniklo jako obranný pakt proti „bolševismu“ Stalina,
Chruščova a Brežněva. Proti neznámé „Rudé říši“. Ne jako světová
policejní organizace. Nikdo už dnes nechce platit jeho expanzivní akce, pokud
z nich nic nemá. Války současnosti se vedou ne pro vítězství, ale pro zisk.
Není-li zisk, konflikt se nekoná či zamrzne. Kongo, Africký roh. „arabská
jara“. NATO dnes nedisponuje armádou, která by zvládla zvítězit natrvalo
v jedné jediné zemi. Natož na celém území zemí, které NATO tvoří.
Příkladů je dost: Jugoslávie, Irák, Libye. Nejnověji Sýrie. K čemu je
takové slabé NATO? Kdyby Rusko doopravdy chtělo, tak obsadí Berlín za tři
dny. Vtip je v tom, že Rusko nechce. Stejně jako nechce obsadit Kyjev. Nikdo
nechce. A v tom je záruka míru.

Ať si Ukrové svůj symbol nezávislosti nechají. Hladový, rozkradený, s
Porošenkem a ukrajinskými fašisty. Rusko životně nutně potřebovalo Krym s
jeho vojenskými základnami a potřebovalo znemožnit Západu, aby se dostal k
technologiím pasivních radarů Kolčuga a jaderných raket Satan. Krym
získalo, zbraňové technologie odvezlo. Toť vše. O zbytek není zájem. Ať
se dva perou, třetí se směje a čeká. Pravděpodobně se dočká. Nejhorší
není vojensky dobýt, ale udržet. Obnovit zničenou infrastrukturu, udržet
ekonomickou sebezáchovnost. Zlobivé Ukry, podrývající stát, nikdo nechce
živit. Udržet ekonomiku chce víc než investice do zbraní. To chce
mobilizaci vítězné ekonomiky na celá desetiletí. To chce fyzickou likvidaci
několika plynových, ropných a uhelných baronů a jejich mafií. To chce i
koloniální kompetence, které už nemají ani Británie, ani USA. Hodláte vy
osobně odletět na ukrajinský venkov jako evropský koloniální úředník,
či hodláte platit obnovu a správu rozbombardovaného Bělehradu namísto dvou
třetin svého platu či důchodu své matky? Proč?

Politická stabilita jde přitom ruku v ruce s prosperujícím hospodářstvím.
Poválečný solidární internacionalismus už ale neexistuje. Ani v Rusku, ani
v USA. Žádné Marshallovy plány „proti hladu, chudobě, zoufalství a
chaosu“, ani jednotný trh RVHP. Přitom polovina Evropy by dnes George C.
Marshalla a jeho European Recovery Program potřebovala.

O Trumpovi jeho odpůrci říkali, že přenechá Evropu vlivu Ruska.
Důležitý bude rovněž jeho postoj k Číně. Jaké proměny vztahů těchto
tří supervelmocí můžeme očekávat? Domluví se mezi sebou a Evropa bude v
podílu na rozhodování mimo hru?

Evropa je v podílu na rozhodování mimo hru. Není schopna garantovat, že
dohody, které uzavře, bude za dva roky ještě plnit. Brexit je ukázkou této
neschopnosti. Z Velké Británie bude Malá. Dohody mohou uzavírat silné,
stabilní mocnosti. Evropa není mocnost. Evropa je dnes nefunkční konfederace
několika desítek nadnárodních korporací. Ano, domnívám se, že Evropa
připadne při případné Jaltě II. Rusku. Z hlediska geopolitického je to
logické. Stejně tak je logické, že Střední Amerika připadne v této
dohodě Spojeným státům. Je mi líto Castrových vnoučat, ale geopolitika
není sentimentální.

Jak se podle vás budou se situací vyrovnávat české a světové elity,
které do poslední chvíle před Donaldem Trumpem varovaly?

Blbě. Budou dál žvanit to, co se naučily nazpaměť. Jako šéfka evropské
diplomacie Federica Mogherini, která prohlásila, že Evropská unie
přislíbila neměnit politiku vůči Ukrajině po volbách v USA. Jako
německá ministryně obrany Ursula von der Leyen, která vyzvala Trumpa k „tvrdé
politice“ vůči Rusku. A ono to nebude fungovat. A tak z elit se stanou
šašci, lid to uvidí a nakonec je svrhne. Bruselští šašci nepochopili, k
čemu došlo v USA. Nepochopili, k čemu došlo v dalších zemích a k čemu
dojde. Oni nemyslí. Oni jen žvaní. Podívejte se do českého parlamentu.
Kolik lidí v něm myslí strategicky a modifikují své názory podle toho, jak
se vyvíjí realita?

Na některých místech Spojených států se demonstruje, davy lidí
vykřikují, že Trump není jejich prezident, v Kalifornii dokonce hořely
popelnice… Přitom dříve to prý v USA chodilo jinak, lidé nakonec uznali
prezidenta, přestože ho nevolili. Nakolik může dojít k zahlazení
příkopů vykopaných kampaní? Je namístě srovnání, že to připomíná
situaci během i po české prezidentské kampani 2013?

Ano i ne. Příkopy vyjadřují objektivní, chce se mi říci „třídní“
realitu. Mezi Kalifornií a třeba Utahem zeje obrovská, nesmiřitelná propast.
Třídní nenávist. Nejen ekonomická, ale i náboženská a kulturní –
civilizační. Kalifornie je nejlidnatějším a nejbohatším členským
státem, ekonomicky nejaktivnějším a nejvíc urbanizovaným. Ve městech v
roce 2010 žilo 95 % obyvatel. Silicon Walley, Los Angeles, San Francisco, Long
Beach a Hollywood. Tvoří 14 % ekonomiky Unie. HDP země činí 1,4 bilionu
dolarů. Roční příjem na obyvatele je 47 000 USD (tj. 3 916 USD měsíčně,
v přepočtu 68 000 Kč). To je o 1/3 víc než celostátní průměr.
Kalifornská elita je multikulturní, multináboženská, multietnická,
globální, liberální, žije plně v 21. století. Je bohatá.
Computerizovaná. Většinově demokratická. Bělochů je zde 38,8 %, druhou
nejpočetnější skupinou obyvatel jsou Hispánci – 37,6%, dále 13,0%
tvoří asijští Američané. Kalifornie je počítačový průmysl, filmový
průmysl, letecký průmysl, těžba a zpracování nerostných surovin,
zpracování potravin, chemický průmysl, textilní průmysl, strojní výroba…
Kalifornský zemědělský průmysl má nejvyšší výkon z USA. Střední
příjem domácnosti v Kalifornii byl 67 458 USD za rok. Má největší
kongresovou delegaci ze všech států. Demokraty volilo naposledy 60,24 %
voličů. Demokratický guvernér, právník Jerry Brown, je nejdéle
sloužící guvernér v historii Kalifornie.

Utah je republikány ovládaná liduprázdná pustina (13 obyv./km²) s
jadernými polygony, kde 88 % obyvatelstva žije v Salt Lake City a jeho okolí
– v koncentrovaném městském osídlení známém jako Wasatch Front. Z 86,1
% bílí Američané, fanatici mormonského vyznání. Za zmínku zde stojí jen
měděný důl Bingham Canyon Copper Mine. Střední příjem domácnosti zde
byl 55 869 USD za rok. Bývalý mormonský misionář, senátor Orrin Hatch
Grant, předseda senátního Výboru pro finance, zde naposledy zvítězil s 67
%.

To jsou strohá fakta o dvou Amerikách. Divíte se, že Kalifornie volila
Clintonovou a Utah Trumpa?

Premiér Bohuslav Sobotka uvedl, že Trump vsadil na agresivní populismus (nikoli
už pak v oficiálním blahopřání), jeho tajemník pro EU Tomáš Prouza byl
ještě ostřejší. Podle něho se nenávist a populismus stává účinným
programem i za oceánem. Co k tomu říci?

Volby jsou dnes převážně zprostředkovávány médii. Psychologie ví, že
strach je sugestibilní a spouští v těle neurovegetativní projevy a
atavistické reakce, které znemožňují složité multikriteriální
rozhodování. Fyziologickými reakcemi je strnutí, boj nebo útěk.
Žurnalistická teorie říká, že negativní emoce, zejména strach,
fascinují a prodávají se nejlépe. Šok, hrůza, děs… (viz nejčtenější
deník Blesk). Fascinace vybízí k opakování prožitku. Předseda vlády by
potřeboval anxiolytika, aby se tolik nebál. Ani agrese. Pak by potřeboval
antidepresiva, aby se alespoň občas smál. Nebo slušnej matroš na brko.
Někdo by ho měl naučit vyprávět vtipy, zejména o tlustých bílých
mužích a jejich mužnosti. Aby získal ztracenou sebedůvěru. Sice už
nenosí rovnátka, ale působí tak stále. Teď vážně…

Miloš Zeman neradil Donaldu Trumpovi, jak vyhrát volby. Podstatné je, že
Prouza volby nikdy nevyhrál, zatímco Trump i Zeman ano, a Sobotka ty
příští volby prohraje...

Největšími poraženými jsou dle mnohých analytiků americká média a
výzkumné agentury, které stále favorizovaly Clintonovou. Deník New York
Times týden před volbami zveřejnil údaj, že Clintonová má 84procentní
šanci na vítězství, zatímto Trump jen 16 procent. Všechny tyto odhady se
brutálně pletly, američtí novináři ve většině otevřeně stranili
Clintonové. Přesto to dopadlo obráceně. Kde hledat příčiny?

Vy jste si odpověděl. Američtí novináři i výzkumníci ve většině
otevřeně stranili Clintonové. Důvod první. Protože pravicově liberální
média jsou mainstreamem jak v USA, tak v Praze. Pravicově konzervativní jsou
tak upjatě obskurní, jako bývalý Klausův poradce Hájek a jeho Protiproud,
levicově liberální jsou stejně fanatická, jako Patočkův Deník Referendum.
Levicově konzervativní prakticky neexistují anebo to jsou odborářské
bulletiny o stoupající výši minimální mzdy. Zde platí pravidlo bandwagoon
efektu. Každý chce být součástí mainstreamu. Zejména ti, kteří ho
tvoří. Ve výsledku je to katastrofa, neboť pro každého propagandistu i
politika je nejhorší uvěřit vlastní propagandě. To mimo jiné platí i pro
Sobotku a Prouzu. Oni tomu, co říkají, věří. Ale věřit, jak mi
říkávala moje babička, když jsme šli kolem katolického kostela, znamená
hovno vědět. Tím mě vedla k vzdělávání v sociálních vědách.

Druhým důvodem je, že část voličů, zejména chudých mužů a starších
žen, se styděla říci, že se jim líbí velkej, tlustej, zpocenej
šedesátník s prořídlou blond přehazovačkou, zamilovanej do zlatýho
splachovátka na hajzlu a do koupený rajcovní slovinský modelky, kterej si v
šatnách fitka povídá vulgární vtipy o bobrech a směje se jim. Prostě
ukázka chlapa, kterej se s tím na rozdíl od standardizovanejch kravaťáků z
úvěrových oddělení místní pobočky banky nesere, jde tvrdě na věc, a
kterej měl vždycky úspěch. Kterej nikdy nebyl komouš, homouš, feminista
ani hipsterskej metrosexuál. Prostě středostavovskej konzervativní bílej
americkej sen. Kýč, ale když, tak velikej jak Trumpův mrakodrap. Zatímco
Clintonová je pohrobkem vyčpěle zestárlého protestantského snu o
spořádané pracovité rodině. Věrné rodině nevěrného děvkaře, kterej
Lewinskou ani nešoustal, ale strkal jí tam havana. To není americkej sen. To
je vojetá fordka z roku 86 po generálce motoru před předměstskou vilkou z
papundeklu. Ta opravdu nemůže uspokojit americký lid.

Kdybych v tomto semestru učil mediální teorii či psychologii propagandy,
rozebíral bych se studenty sexuologické a sociálně psychologické motivy k
politické volbě amerického prezidenta celý semestr. Na základě Playboye,
americké reklamy, filmových dojáků, kreslených grotesek, armádních
serverů se vtipy a dalších prvků popkultury. A dobře bychom se bavili. Teda…
někteří. Některé ne.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Krása a čest: v Petrohradu vybrali nejhezčí dívku v uniformě

V Petrohradu se odehrálo finále soutěže Miss krása a čest Petrohradu 2017.

Finalistky soutěže najdete ve fotoalbu Sputniku.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Rusko vzalo zpět přihlášku ke členství v CERN

Rusko vzalo zpět přihlášku ke členství v Evropské organizaci pro jaderné
výzkumy (CERN), ale spolupráce s Moskvou bude pokračovat, řekla zástupkyně
tiskové služby CERN Sophie Tesauriová.

„CERN již dlouho spolupracuje s Ruskem a má s ním dobré vztahy na všech
úrovních. Skutečnost, že se Rusko rozhodlo nebýt přidruženým členem,
nemá vliv na tu úzkou spolupráci, která mezi námi je a která se nadávno
posílila," řekla.

Tesauriová uvedla, že stát nemusí být členem CERN, aby přinášel
důležitý vklad do její práce. Zdůrazňuje se, že rozhodnutí Moskvy nijak
neovlivní její účast ve společných projektech a otázka o přidruženém
členství ještě bude projednávána.

Rusko podalo přihlášku k přidruženému členství v CERN v roce 2013. Rada
organizace schválila přihlášku, ale Moskva ji nakonec vzala zpět. Zdroje,
obeznámené se situací, potvrdily, že příslušné rozhodnutí bylo přijato
už v listopadu minulého roku.

CERN je největší laboratoř fyziky vysokých energií na světě. Členem
organizace je 22 zemí. Její hlavní bloky, včetně akcelerátorů, se
nacházejí na francouzsko-švýcarské hranici. Za největší projekt CERN je
považován velký hadronový urychlovač.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
To je hrozné: zimní mráz v Rusku nezabrání svléknutí do plavek. Video

Skupina lidí z ruského Irkutsku bojuje za zdraví životní styl a slaví den
mrože běháním v plavkách při teplotě 24 stupňů pod nulou.

Aktivisté se snaží o upoutání pozornosti na zdravý životní styl.
Běhají po ulicích Irkutsku, natírají se sněhem, fotí se a chystají se
odjet do sousedního města Angarsk, kde chtějí uběhnout další dva
kilometry.

Každý účastník těchto aktivit se musí důkladně připravit, včetně
sportování a zdravotní prohlídky.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Cenzura pod vedením Langšádlové a Jandy. Proevropské elity prý tento
týden už úplně propadly hysterii, Petr Žantovský ji pro vás shrnul

TÝDEN V MÉDIÍCH Otevřená výzva českých zákonodárců k zavedení
cenzury je hlavním tématem pravidelného ohlédnutí Petra Žantovského za
tím nejdůležitějším, co v uplynulém týdnu v souvislosti se sdělovacími
prostředky zaznamenal. Vynechat nemohl ani výzvu hrstky senátorů zaměřenou
proti prezidentu Miloši Zemanovi, kterou Česká televize vydávala za počin
celé horní komory parlamentu. Připomíná to, že hosty ČT bývají vždy ti,
kteří přijedou na pozvání Knihovny Václava Havla nebo think-tanku
Evropské hodnoty.

Za nejdůležitější mediální sdělení týdne považuje Petr Žantovský
skutečnost, že čeští zákonodárci zcela otevřeně vyzvali k zavedení
cenzury. Stalo se tak na konferenci „Jak porazit kremelskou dezinformační
kampaň?“, kterou pod záštitou poslankyně TOP 09 Heleny Langšádlové
zorganizovaly v Poslanecké sněmovně Evropské hodnoty v čele se zástupcem
ředitele tohoto think-tanku Jakubem Jandou, jenž se předtím, než se pustil
do srdnatého hájení „evropských hodnot“, věnoval natáčení
pornofilmů pro homosexuály. „Ta výzva k zavedení cenzury zazněla z více
stran, ať už to byl pan Gabal z KDU-ČSL nebo paní Langšádlová z TOP 09. A
musím říct, že to zdaleka není první a určitě ani ne poslední pokus,“
uvádí pro ParlamentníListy.cz mediální analytik Petr Žantovský.

Koneckonců cenzurovat lze různými způsoby, nejen přes takzvané proruské
obsahy, jak by rádi účastníci této konference. „Už ten jejich záměr je
sám o sobě velice diskutabilní, protože kdo posoudí, co je proruský,
neproruský nebo protiruský obsah. To posoudí asi zase jen paní
Langšádlová. Zřejmě si chystá budoucí působiště, až jí skončí
volební období v Poslanecké sněmovně. Její strana se pomalu řítí do
propasti nevolitelnosti, tak se patrně chce stát ředitelkou budoucího
hlavního Úřadu pro tisk a informace, jako byl FÚTI, teď by to byl ČÚTI,
Český úřad pro tisk a informace, v šedesátých letech Hlavní správa
tiskového dozoru. Tak tomu se velmi blížíme. Musím říct, že ten Úřad
pro dozor nad informacemi bude určitě velmi moudře veden, protože když
sleduji vyjádření paní Langšádlové k různým expertním věcem, mám
pocit, že nás vede moudrá dáma,“ poznamenává mediální odborník.

Europeistický neomarxismus je úplně na konci s dechem

Obzvlášť její větu, že „Evropská unie byla po válce založena
moudrými pány, aby zabránili dalším válečným konfliktům“, považuje
za velmi zajímavé sdělení. „Já bych doporučil paní poslankyni, aby si
laskavě trošku přečetla moderní historii a zamyslela se nad tím, co to
bylo Společenství uhlí a oceli, jaký byl opravdový průběh evropské
integrace, co to bylo Evropské hospodářské společenství, potom Evropská
společenství. Pravda, to všechno bylo po válce, ale z vyjádření ‚po
válce‘ si člověk vybaví tak roky 1945, 1948, 1949, 1950, ale my se bavíme
o docela jiných letech. Proto by bylo dobré, kdyby si paní Langšádlová
doplnila alespoň základní vzdělání, protože tohle se učí v deváté
třídě základní školy nebo v občanské nauce či v dějepise na
středních školách, když už nás chce poučovat o tom, jak máme vidět a
reflektovat svět okolo sebe, aby alespoň měla správné informace,“ myslí
si Petr Žantovský.

Místopředsedkyně TOP 09 ho rovněž „potěšila“ větou, že propaganda
– míněno protievropská – míří na zpochybnění Evropské unie, „o
kterou je opřena naše prosperita a bezpečnost“, což od ní už slyšel
mnohokrát. „To je taková mantra, která mi připomíná hesla sedmdesátých
a osmdesátých let, kde ovšem místo EU byly RVHP nebo Varšavská smlouva,
které byly též ‚pilíři naší prosperity a bezpečnosti‘. Tehdy se
neříkalo prosperita, ale národní bohatství či bohatství lidu a podobně,
ale znamenalo to totéž. To jsou tak nebezpečné vyprázdněné fráze, které
ukazují jenom to, že jako komunismus na konci osmdesátých let i tenhle
europeistický neomarxismus je v podstatě úplně na konci s dechem. Jsou to
poslední výkřiky toho, jak se snaží udržet u vesla. Je to taková
zvláštní paralela,“ upozorňuje mediální analytik.

Bruselský socialismus, stejně jako ten osmdesátých let, změnu nepřipustí

V té souvislosti zmiňuje francouzsko-polský film Danton s Gérardem Depardieu
v hlavní roli, který ve čtvrtek odvysílala ČT art. „Člověk si nad
historií Velké francouzské revoluce uvědomuje, jak se stále opakují
tytéž fatální chyby. Francouzská revoluce dala moc do rukou Robespierrovi,
který poté rozpoutal docela slušný masakr mezi svými ještě nedávnými
spolupracovníky a posléze se stal jednou z historicky dominantních obětí
tohoto masakru. Totéž se vlastně přihodilo některým vůdčím komunistům
v Sovětském svazu ve třicátých letech, potom v padesátých letech v
ostatních státech východního sektoru. Vzpomeňme na Slánského, jenž
přece zahájil procesy a později se stal jednou z jejich nejvyšších obětí.
Je to stále totéž,“ připomíná Petr Žantovský.

A totalitní režim, protože Evropská unie už není nic jiného, cítí, že
je v koncích. „A myslí si, že zachrání sebe sama tím, že přitvrdí
třídní boj, že přitvrdí zostření a prohloubení třídního boje. To je
přece hloupost. Žádné zostření třídního boje nevede k záchraně
systému, který potřebuje třídní boj a boj s nepřáteli, takový režim je
odsouzen k zániku. Kdyby ten režim chtěl přežít, tak by měl udělat něco
úplně jiného. Zamyslet se nad svou podstatou a nad svou praxí a začít
reformovat svoji praxi, odřezávat činnosti a aktivity, které jsou nesmyslné
a způsobují faktory zániku. Jenže to by nemohl být ten dnešní bruselský
socialismus, který toto nepřipustí, stejně jako to nepřipustil socialismus
osmdesátých let. Jeho představitelé žijí v tom, že mají pravdu, že
dělají všechno dobře, a pokud to někdo nechápe, je to jeho chyba,“
míní mediální odborník.

Volání po nepolitické politice, při níž nezáleží na volebních
úspěších stran

Dnes nás tedy paní Langšádlová a spol. přesvědčují o tom, že Evropská
unie dělá všechno dobře. „Zatímco my ostatní, kteří to nechápeme, i
když nás je podle průzkumů osmdesát procent, jsme ti hloupí, ti, kteří
přilévají olej do ohně a prohlubují propast mezi tou ‚zlatou‘ Evropskou
unií, o niž se ‚opírá naše prosperita a bezpečnost‘. To jsou všechno
na první pohled banální fráze, které známe velmi silně z nedávných
dějin. Nebezpečné je na tom to, že je zapotřebí na to svolávat a ještě
navíc k tomu v parlamentu a podobných důležitých prostorách takové akce,
jakou byla ta, kterou pořádaly Evropské hodnoty. To je ten think-tank, o
kterém jsme se bavili už mnohokrát. A dobře víme, že jeho vazba na Josefa
Zieleniece, Petra Koláře a tento druh lidí je velmi silná, a je tedy zjevné,
o co usiluje,“ říká pro ParlamentníListy.cz Petr Žantovský.

Usiluje totiž o nahrazení současné zvolené demokratické garnitury v
České republice nějakou sebou prosazenou elitou, která se nebude muset
zodpovídat voličům. „Koneckonců svědčí o tom i věta pana poslance
Gabala, který s jakousi sebeobnažující upřímností prohlásil, že Václav
Havel jako prezident nastavil tak vysoký standard globální a státnické
politiky, že přiblížení se k tomuto standardu je nesmírně obtížné. To
je ta ‚stará dobrá‘ nepolitická politika Václava Havla, která
nespočívá na volebních úspěších té či oné strany, ale na elitním
postavení toho či onoho jednotlivce nebo skupiny. Je to v podstatě oligarchie
bez oligarchů, monarchie bez monarchy, možná s monarchou. Podívejte, co se
děje v Turecku. Erdogan sice zvítězil ve volbách svobodně, ale všechno
jeho činění dává na vědomí, že se vidí v pozici monarchy, a mnoho
svých kroků přizpůsobuje tomu, aby si ho lidé začali trošku identifikovat
s tím osmanským pašou,“ poukazuje mediální analytik.

Slovo cenzura nepoužili, ale o ní celá ta jejich konference byla

Úplně stejně se podle něj choval, i když v českých, nikoli v tureckých
dimenzích, Václav Havel. „A úplně stejné kroky bychom mohli očekávat od
lidí, kteří se k němu hlásí a chtějí jít v jeho stopách. Čili to je
jedno nebezpečí, že se nám tady dává najevo, že kdo není s námi, je
proti nám, a že náš cíl a naše ikona jsou v Bruselu. A kdo je proti
Bruselu, je proti lidu, abych tak řekl. No a s tím související a na to
navazující krok je to, že ten, kdo je proti nám, bude zakázán. Nejprve
bude studován, jak pravil pan Janda, že bude potřeba studovat weby, na nichž
se objevují jiné názory než ty jeho a jeho lidí, a posléze je zapotřebí,
jak nás ujišťoval i pan Gabal, tyhle názory redukovat, nepřipouštět,
dostat z veřejného prostoru, v podstatě cenzurovat. I když to slovo nikdo z
nich nepoužil, tak o tomto slově to celé je,“ tvrdí Petr Žantovský.

To považuje za velmi nebezpečnou tendenci, která se stává oficiální
tóninou už proto, že se tato akce odehrávala v prostorách Poslanecké
sněmovny. „To, jak přemýšlejí, je zjevné z výroku pana Schwarzenberga,
jenž reagoval na proruského aktivistu Alexandra Barabanova, který žije v
Kyjevě. Ten upozornil, že na Majdanu a při podobných událostech velmi
silně rezonovala tradice fašistického hnutí Stepana Bandery a že tam byly
všude červenočerné banderovské vlajky. Pan Schwarzenberg na to pravil: ‚Těch
červenočerných vlajek tam několik bylo, to je pravda, ale když je na
demonstraci zhruba pět set tisíc lidí, tak asi nějaké procento v tom jsou
magoři, volové a extremisté, při spontánní akci se něco takového vždy
stane‘,“ cituje mediální odborník čestného předsedu TOP 09.

Elity měří dvojím metrem, což je pro totalitní režimy příznačné

Do souvislosti s tím dává nález Úřadu městské části Praha 1 o tom,
jestli se nesením maket šibenic na demonstraci proti migraci dotyční
dopustili úmyslného narušení občanského soužití hrubým jednáním nebo
měli spáchat přestupek, přičemž došel k závěru, že nespáchali. „Avšak
veškerá mediální a politická elita vedená panem Schwarzenbergem a paní
Langšádlovou se mohla uřečnit o tom, jak je to strašidelné, že tam
nějací ti ‚magoři, volové či extremisté‘ nesou makety šibenic.
Přitom je to úplně jedno, jednání ‚magora, vola či extremisty‘ pod
vlajkou Bandery nebo pod maketou šibenice nejsou vypovídající důležité
hlasy o směřování společnosti. Ale postoj té elity reprezentovaný těmi
Schwarzenbergy je dvojaký, měří dvojím metrem, což je příznačné pro
totalitní režimy, které své prohřešky přecházejí s úsměvem a se
zlehčením a na těch druhých nenechají nit suchou. Neblížíme se do
totality, ale že už jsme v ní až po krk,“ myslí si proto Petr Žantovský.

Tyto trendy, které mají celkem jasné vymezení, také mají jasně
definovaného nepřítele. „Ten hlavní nepřítel je Putin, protože to je
hlavní nepřítel Washingtonu, a jelikož oni reprezentují washingtonské
názory, tak jejich hlavní cíl je jasný. A protože na hlavní cíl se
útočí přes nějaké prostřední cíle, tak prostředním cílem v našem
prostředí je pan prezident Zeman. Tak čtu čtvrteční vyjádření několika
senátorů na téma, aby byl pan prezident zdrženlivější ve svých
vyjádřeních a ‚nepoškozoval Českou republiku‘. To přece také není
náhodné, že právě v těchto dnech a právě v této situaci a v této
souvislosti vystupují exponenti tohoto názoru s takovým usnesením. Bizarní
samozřejmě je, když Česká televize v Událostech, komentářích nechá v
tzv. crawlech, neboli krátkých zprávách běžících na liště v dolní
části obrazovky, běžet text, který zní ‚Senát vyzval Zemana‘,“
poznamenává mediální analytik.

Česká televize manipuluje s divákem, když nesdělí, že šlo o pětinu
senátu

Tak to totiž vypadalo, jako by zasedla horní komora Parlamentu a svou
důstojnou většinou vyzvala prezidenta k něčemu. „Jenže ono z těch 81
senátorů bylo diskusi přítomno jen 35 a z těch 35 bylo pro tuto výzvu
pouze 18. Těch 18 z 81 je nějakých dvacet procent, takže by bylo dobré
vědět, že to je názor jen těch dvaceti procent. Osmdesát procent buď
hlasovalo proti, nebo se zdrželo, nebo tam vůbec nebylo. Je pikantní
poslouchat tyhle aktivistické senátory, jak lamentují nad tím, jak je
možné, že někteří sociálnědemokratičtí nebo dokonce ódéesáčtí
senátoři se nezúčastnili téhle akce a nepodpořili ji. Přitom to je pláč
na špatném hrobě, protože to jsou akce, které nesměřují k posílení
demokracie, ale k jejímu oslabení,“ domnívá se Petr Žantovský.

Z těch čísel je podle něj zřejmé, že jde o vnitřní – komunistickou
terminologii – kontrarevoluci. „Protože to je další z mnoha a mnoha
drobných pokusů o převrat podmínek v téhle společnosti. A jestliže to
udělá dvacet procent senátorů, tak to je reprezentace dvaceti procent.
Nevím, jestli byli konformní s názory svých voličů, a docela by mě
zajímalo, zda se senátoři ve svých obvodech ptali voličů, jestli jsou
též názoru, že prezident škodí a měl by být zdrženlivější. Myslím
si, že to nikdo z nich s nimi nekonzultoval, že si jen dělají svoji vlastní
politiku. A hrozné je, že Česká televize to podtrhává způsobem, který
jsem uvedl, tedy normálně manipuluje divákem a neustále mu dává na
vědomí, jako by senát jako celek vyzval prezidenta k něčemu, a ne že to
byla nějaká jeho pětina,“ konstatuje mediální odborník.

Znovu se využila obvyklá taktika s hostem bez oponenta

S tím souvisí už mnohokrát opakované tvrzení, že si Česká televize zve
do vysílání pouze lidi, kteří vyjadřují názory konformní právě s
názorem vládnoucím v České televizi. „Kdysi říkal právě pan
Schwarzenberg, že Česká televize patří těm, kdo v ní pracují. To říkal
v souvislosti s televizní krizí, ale ono to platí stále. Například v
pondělí byl v Událostech, komentářích hostem Jevhen Fedčenko, jenž byl
představen jako profesor žurnalistiky z Kyjeva. Tématem byla tzv. ruská
propaganda a informační válka a pan Fedčenko samozřejmě neměl oponenta.
Neseděl proti němu člověk, který by vyjadřoval jiné názory. Zato on
pronášel třeskuté, cituji: ‚Válka na Ukrajině je důsledkem mediální
propagandy.‘ No to je přece nesmysl, protože mediální propaganda je
průvodním jevem každé války, tedy i té ukrajinské,“ vysvětluje Petr
Žantovský.

V žádném případě ale nelze tvrdit, že válka na Ukrajině je důsledkem
mediální propagandy. „Je důsledkem snah západních společenství,
zejména NATO, vtáhnout Ukrajinu do svého mocenského regionu, a oslabit tím
ze Západu to stále suverénnější Rusko reprezentované Putinem, který má
nebývalou důvěru Rusů. Je to zase jako s tím komunismem. Čím více se
tlačí na pilu, tím méně se tomu důvěřuje. Čím více budou Američané,
NATO a podobné organizace tlačit na tuto geopolitickou pilu, tím více budou
vyvolávat v normálně myslících lidech pochybnosti o své motivaci. A
posílat do mediálního boje lidi, jako je pan Fedčenko, kteří říkají
tyhle nesmysly, tak to je fatální chyba, protože u těch osmdesáti procent
lidí, kteří jsou jiného názoru nebo o věcech přemýšlejí a nepapají je
zatepla jen tak, jak jim je propagandisté předloží, to samozřejmě vyvolá
právě opačnou reakci,“ ví mediální analytik.

Půvabná vlastní branka polského filozofa při hodnocení dění na Ukrajině

Všiml si přitom, jak se kruhy uzavírají. „Pan moderátor Takáč nejenže
neoponoval těm nesmyslům, co říkal pan Fedčenko, ale až při rozloučení
s ním nám sdělil, že pan Fedčenko je u nás hostem – koho myslíte? –
no Evropských hodnot, jak jinak. Tak k tomu už není skoro co dodat. Nu a
čtvrteční Události, komentáře přinesly opět tentýž problém. Bez
protidiskutéra ovládl vysílání jakýsi pan Pawel Rojek, zřejmě polský
politolog, bylo u něj uvedeno, že je filozof, ale nic filozofického z něho
nevypadlo, slyšel jsem pouze politický komentář, který byl chvílemi k
zamyšlení, chvílemi ne, byla to více či méně sofistikovaná propaganda. A
z toho mě zaujala jedna věta pana Rojeka, cituji: ‚To, co se děje na
Ukrajině, je pokus otestovat, kde jsou hranice ruského imperialismu‘. To je
velmi zvláštní věta, protože to nevíte, jak byla míněna,“ podotýká
pro ParlamentníListy.cz Petr Žantovský.

Čí pokus to tak mohl být? Byl to pokus premiéra Jaceňuka, nebo pokus
prezidenta Obamy, nebo prezidenta Putina, který bude testovat hranice svého
vlastního imperialismu? „Nebo co to je za větu? Pan Rojek nám ji
nevysvětlil, ale sama o sobě je nesmysl, protože to, co se děje na Ukrajině,
je důsledkem úplně jiného procesu, který jsem před chvílí popsal. A
rozhodně pokud má někdo zájem na tom testovat, kde jsou hranice tzv.
ruského imperialismu, tak to jsou Spojené státy, rozhodně ne Putin. Takže
pan Rojek nás chtěl přesvědčit o tom, že Rusko je tím, kdo to zavinil,
ale v podstatě si sám vstřelil docela půvabnou vlastní branku,“
upozorňuje mediální odborník.

Už nepřekvapí, že host ČT je v Praze na pozvání Knihovny Václava Havla

Jeho pozornosti nemohlo ujít ani to, že Pawel Rojek během rozhovoru
prezentoval vydání českého překladu své knihy „Rusko: prokletí impéria“,
několikrát tu knihu ukázal na kameru a dvakrát se o ní hovořilo. „Takže
to byla taková zajímavá píárová akce České televize. Mě by zajímalo,
kolik za ni Česká televize inkasovala, ať už to byly product placement,
reklama, sponzorský vzkaz nebo co to bylo. Každopádně by to mělo mít
nějaké ekonomické vyčíslení. Myslím, že žádné nemá, že to je jenom
aktivismus těch novinářů. A zase nám pan moderátor sdělil, že pan Rojek
je v Praze – a teď pozor – na pozvání Knihovny Václava Havla. Tak jsme
zase zpátky v kruhu. Stále se to točí kolem stejných jmen a institucí, a
to pochopitelně není náhoda,“ nepochybuje Petr Žantovský.

Na závěr si nechal krátkou poznámku, která se týká tématu zavedení
branné výchovy do škol. „Ve čtvrtek ji v devadesátce ČT24 obhajoval
poslanec za hnutí ANO Bohuslav Chalupa, proti němuž vystoupila paní
Langšádlová. Je to úžasně půvabné. Kdyby se sněmovna a senát zúžily
na dvacet procent vybraných person, tak by České televizi vystačily. Nebylo
by třeba zvát nikoho jiného než Langšádlovou, Gabala, stále stejný tým
lidí, který by se tam promenoval. Tu a tam Koláře nebo někoho mimo
Poslaneckou sněmovnu, a oni by nám to všechno vysvětlili. Nu a
Langšádlová o té branné výchově říkala, že ten předmět není třeba.
No pochopitelně že to říkala, když je navrhovatelem poslanec za hnutí ANO
a TOP 09 a ANO nejsou z jedné vesnice. Jsem moc zvědav, až budou uzavírat na
nějaké důležité radnici, třeba v Praze, koaliční smlouvu, jak to budou
pan Kalousek a paní Langšádlová vysvětlovat,“ přiznává mediální
analytik.

Nic dobrého mladé nečeká za rozhodování Schwarzenberga a Langšádlové

Velmi by ho ale zajímalo, co by místopředsedkyně TOP 09 Helena
Langšádlová k návrhu tohoto zákona o zavedení branné výchovy do škol
říkala, kdyby ho předložil poslanec z její strany nebo i z ODS, která je
TOP 09 asi názorově nejblíž. „Docela bych vsadil boty, že paní
Langšádlová by byla velice aktivní bojovnicí za prosazení zavedení
branné výchovy do škol. Protože to je osoba, která prosazuje výhradně ty
zájmy a názory, jež jsou v souladu s nějakou politickou směrnicí její
strany a názorového proudu, z něhož vychází. Jinak jsem od ní ještě
neslyšel nějakou samostatnou individuální a objevnou myšlenku. Možná že
mě ale někdy překvapí,“ doufá Petr Žantovský.

Sám má na zavedení branné výchovy do škol velmi jednoznačný názor. „Samozřejmě
že je nezbytná, protože pokud někdo má děti ve věku, jichž se to týká,
ví velmi dobře, že ty děti jsou zcela nepřipraveny na realitu. A i když
mají sebelepší zázemí v rodině, dozvídají se věci po pravdě, nejsou
pod jednoznačným vlivem jednostranné propagandy, tak stejně nejsou
připraveny na realitu. A ta branná výchova, může se jmenovat jinak, to je
jedno, třeba obranná výchova, to je fuk, by měla být taková nadstavba nad
občanskou výchovou, měla by je připravit na to, co je v životě čeká. A
že je asi nečeká nic pěkného, zejména když o tom budou rozhodovat lidé
jako pan Schwarzenberg a paní Langšádlová,“ uzavírá mediální odborník
své hodnocení uplynulého týdne.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruská armáda dostane Terminátora 2, uvedl zdroj

Ruská armáda dostane nejnovější bojová vozidla podpory tanků (BMPT)
Terminátor 2. Sputniku to sdělil informovaný zdroj ve vojensko-průmyslovém
komplexu.

Podle zdroje bylo již rozhodnutí přijato a v nejbližší době budou
podepsány příslušné dokumenty, uvedl zdroj. Oficiální komentář však
prozatím chybí.

Terminátor 2 je vyzbrojený dvěma 30mm automatickými kanóny 2A42, dvěma
protitankovými řízenými střelami (PTŘS) Ataka-T, dvěma automatickými
granátomety AG-17D a 7,62mm kulometem.

Systém řízení střelby hlavních zbraní umožňuje rozpoznávat špatně
viditelné cíle na velkou vzdálenost v jakoukoliv denní dobu i za špatného
počasí. Tříčlenná posádka má být schopna rychle odhalit a zlikvidovat
hned tři různé cíle v okruhu 360 stupňů.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
České MZV si na středu předvolá ruského velvyslance

Ministerstvo zahraničí ČR si na středu předvolalо ruského velvyslance
Alexandera Zmejevského v souvislosti s prohlášením ruského ministerstva
zahraničí, že látka A-234 (Novičok), kterou byl pravděpodobně otráven
bývalý plukovník GRU Sergej Skripal, by mohla pocházet z České republiky.

„Na zítřejší dopoledne je na @mzvcr předvolán velvyslanec Ruské
federace Alexandr Vladimírovič Zmejevskij, aby nám vysvětlil lživý výrok
ruské strany, která tvrdila, že látka Novičok použitá při útoku v
Salisbury ve Velké Británii mohla pocházet z ČR," píše se o tom na
stránce Twitteru české diplomacie.

Na zítřejší dopoledne je na @mzvcr předvolán velvyslanec Ruské federace
Alexandr Vladimírovič Zmejevskij, aby nám vysvětlil lživý výrok ruské
strany, která tvrdila, že látka Novičok použitá při útoku v Salisbury ve
Velké Británii mohla pocházet z ČR. — MZV ČR (@mzvcr) 20 м 2018 г

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Putinův poradce uvedl podrobnosti prezidentova rozhovoru s Trumpem

Prezident RF Vladimir Putin a zvolený prezident USA Donald Trump se 14.
listopadu v telefonickém rozhovoru shodli v hodnocení současných
dvoustranných vztahů a uvedli, že horší už to být nemůže, řekl
novinářům poradce prezidenta RF Jurij Ušakov.

„Byla zdůrazněna naše ochota spolupracovat s novou vládou USA na základě
vzájemného respektování zájmů toho druhého a naše ochota byla přijata
ze strany zvoleného prezidenta USA. Charakteristická byla shoda v hodnocení
současného stavu dvoustranných vztahů, že horší už to být nemůže,"
řekl Ušakov.

Prezident RF Vladimír Putin v pondělí uskutečnil telefonický rozhovor s
Trumpem. Jak uvedla tisková služba Kremlu, politici se shodli v hodnocení
stavu vztahů mezi RF a USA, řekli, že je neuspokojivý, a vyjádřili se ve
prospěch aktivní práce na jeho normalizaci.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Průzkum: většina cizinců je spokojena s prací v Rusku

Většina zahraničních odborníků, žijících a pracujících v Rusku,
říká, že práce v zemi jim přináší uspokojení a umožňuje jim získat
nové návyky, uvádí se v průkumu HSBC Expat Explorer pod názvem Balancing
life abroad.

Mezi dotazovanými 62 % řeklo, že jim práce v Rusku přináší uspokojení.
To, že dává šanci získat nové návyky, řeklo rovněž 62 % respondentů.
V průměru se ve světě tyto ukazatele nacházejí na úrovních 48 % a 43 %.

„Život zahraničního pracovníka může vyžadovat dost úsilí k adaptaci.
Ale Rusko patří do 10 top zemí, kde se zahraniční pracovníci začínají
cítit jako doma za necelý rok… 57 % dotazovaných zahraničních
pracovníků v Rusku tvrdí, že potřebovali necelý rok k tomu, aby se cítili
jako doma (pro srovnání — celkový takový průměrný počet ve světě
tvoří 48 %)", uvádí se v průzkumu.

Z dotazovaných v Rusku téměř polovina (45 %) vysoce hodnotí místní
kooperativní kulturu, zatímco pouze 20 % respondentů tvrdí, že je horší
než ta, která je v jejich rodné zemi.

„Co se týče Ruska, tady je studium místního jazyka klíčem k úspěšné
integraci. Více než 7 z 10 (71 %) místních zahraničních pracovníků
studuje a používá ruský jazyk během svého pobytu v zemi. Pro srovnání,
pouze 55 % zahraničních pracovníků v celém světě studují jazyk země,
kterou si vybrali k životu", uvádějí autoři přehledu.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Odhad škod srážky turecké nákladní lodi s mostem v Kerčském průlivu

Škody ze srážky turecké lodi na dopravu kusového nákladu Lira s opěrou
dočasného mostu v Kerčském průlivu byly odhadnuty na 120 milionů rublů.
Informuje o tom web arbitrážního soudu Rostovské oblasti.

V zprávě se uvádí, že jde o předběžné výpočty společnosti SGM-Most,
která pracuje na projektování a výstavbě mostu, jenž má spojit Krym s
Krasnodarským krajem.

Společnost se obrátila na soud se žádostí o zatčení lodi. Arbitráž
shledala žádost odůvodněnou a vykonala zatčení. Lira se nachází v
přístavu Taganrogu.

19. března prorazila loď, která se plavila pod panamskou vlajkou, opěru
mostu č. 2. Ta byla zbořena a druhá může mít skrytá poškození. Byly
rovněž zničeny dva majákové piloty. Nákladní loď, která směřovala z
Černého moře do Taganrogu, řídil turecký občan.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Od Kaťušy k Tornádu: jak se vyvíjelo ruské raketové dělostřelectvo

V Rusku se 19. listopadu tradičně slaví den raketových vojsk a
dělostřelectva. O tom, jak vznikla a jak se rozvíjela ruská raketová vojska,
se dočtete v článku RT.

Na břeh vyšla Kaťuša

19. listopadu 1942 u Stalingradu byla zahájena strategická ofenzíva
sovětské armády pod kódovým názvem operace Uran. Jednu z klíčových
rolí v ní mělo kanónové a raketové dělostřelectvo. Den raketových vojsk
a dělostřelectva se proto slaví 19. listopadu jako vzpomínka na tuto
událost.

Z celého spektra dělostřeleckých zbraní, jež byly užity v bitvě o
Stalingrad, je nutné samostatně zmínit systém raketového polního
dělostřelectva BM-13, který dostal přezdívku Kaťuša.

Dítě studené války

V době studené války se vážně probírala možnost plnohodnotné vojenské
konfrontace mezi SSSR a blokem NATO.

Pro odražení hrozby, kterou představovala velká koncentrace nepřátelských
sil, bylo nutné vyvinout systém, jenž by byl schopen zasáhnout rozsáhlý
prostor a zastavil by tak útok ještě ve velké vzdálenosti. Pro tento účel
se nejlépe hodilo raketové dělostřelectvo.

Během studené války Sovětský svaz získal velký vojenský potenciál v
oblasti raketových zbraní. Neustále docházelo k rozvoji a modernizaci
těchto systémů.

Docházelo například k rozvoji munice raketometů díky zvyšování
maximálního dostřelu, přesnosti a ráže raket a rovněž se pokrok ubíral
směrem k raketám schopným měnit dráhu letu.

Podle londýnského Mezinárodního ústavu strategických studií (IISS) v roce
1991 Sovětský svaz měl 8000 kusů raketového dělostřelectva (včetně
rezerv), zatímco Spojené státy měly 426 kusů.

Vyrobeno v SSSR

Vývoj nového systému raketového dělostřelectva započal v roce 1959. V
roce 1963 již byl zaveden do výzbroje komplet 9k51 Grad a v tomtéž roce
začala sériová výroba raketového dělostřelectva.

Grad je vyzbrojen neřízenými 122mm raketami umístěnými ve 40 odpalovacích
trubicích. Na bázi raketometu Grad bylo vytvořeno několik modifikací, a to
i pro účely námořnictva, jež obdrželo systémy BM-21PD Damba, určené pro
boj s mořskými diverzanty a ponorkami, a rovněž Grad-M, který byl
rozmístěn na palubě válečných lodí.

Velká intenzita palby spolu se schopností ničit velký prostor činí Grad
účinnou zbraní pro ničení živé síly nepřítele. Po salvě stroj může
rychle opustit bojovou pozici a vyhnout se tak odvetné palbě.

Brzy byl zkonstruován nový samohybný raketomet se zlepšenými technickými
vlastnostmi — Uragan. Pro Uragan byla vytvořena první kazetová munice s
fragmentačním projektilem na světě.

Salva z jednoho kompletu může zničit prostor o rozloze až 42 hektarů. Palba
se může vést ve vzdálenosti 8-35 km jak postupně, tak i v salvě.Věncem
sovětského těžkého reaktivního dělostřelectva bylo vytvoření
raketometu 9k58 Smerč (ráže 300 mm) s 12 odpalovacími trubicemi.

Pro Smerč byly zkonstruovány rakety schopné měnit dráhu letu s inerčním
systémem řízení, který umožňuje třikrát snížit rozptyl raket ve
srovnání s neřízenými střelami a přitom dvakrát zvýšit konzistenci
střelby. Dostřel Smerčů je 20-90 km a dokáže zničit prostor o rozloze 70
ha.

Podle údajů IISS na začátku roku 2017 ruská armáda měla ve výzbroji 550
Gradů, 200 Uraganů a 100 Smerčů.

Toto ruské raketometné trio se těší velké popularitě i v zahraničí a
exportuje se do desítek států světa.

Žene se tornádo

Dnes v Rusku aktivně probíhá modernizace raketových vojsk, při které se
zavádějí nové systémy raketového dělostřelectva Tornado.

Během vývoje těchto systémů se vzaly v potaz veškeré nedostatky
charakteristické pro obdobné systémy předešlých generací. Hlavní
zvláštností nového systému je automatizovaný systém řízení střelby,
jeho integrace do družicového systému Glonass, zlepšená elektronika,
palubní zařízení a rovněž schopnost střílet zvláštní rakety se
zvýšeným doletem.

Tornádo má zvýšenou přesnost a rovněž může působit v rámci skupiny
pod velením jednotného řídícího centra.

Samohybný raketomet Tornado-G byl zaveden do výzbroje v roce 2012 a Tornado-C
v roce 2016. Teď probíhají dodávky do ruské armády.

Podle něj raketové dělostřelectvo v ruské armádě patří mezi
nejmodernější zbraně. Poslední dobou raketové dělostřelectvo předešlé
generace se intenzivně vytlačuje rodinou raketometů Tornado. Akvizice
Tornada-C a Tornada-G jsou zahrnuty do nového státního vyzbrojovacího
programu.

„Teď probíhá aktivní vývoj a zavádění do výzbroje nové munice
určené pro tyto systémy. Obzvlášť stojí za zmínku vývoj naváděcích
raket, které odstraní hlavní nevýhodu raketového dělostřelectva —
nízkou přesnost. Řízená munice nové generace s individuálním
naváděcím systémem dovolí zařadit raketové dělostřelectvo mezi vysoce
přesné zbraně," podotkl Murachovskij.

Analytik zdůraznil, že raketové dělostřelectvo je zahrnuto do společné
průzkumné bojové kontury ruské armády.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ledová krása Země Františka Josefa

Země Františka Josefa - souostroví v Severním ledovém oceánu, na severu
Evropy. Část polárního majetku Ruska. Tvoří ho 192 ostrovů, celková
rozloha je 16 134 km2.

Mys Fligely na Rudolfově ostrově je nejsevernějším bodem na souši, který
patří Ruské federaci, zároveň je to nejsevernější bod Evropy.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Běžte se zeptat na vrátnici, kdo doopravdy řídí Slovensko. Nevšední
pohled k bratrům, kteří v sobotu volí

Na Slovensku žijící analytik Sergej Chelemendik se v rozhovoru s
ParlamentnímiListy.cz zaměřil na volby do slovenské Národné rady, které
se uskuteční již tuto sobotu. Jak hodnotí vládu SMERu-SD? A jak si myslí,
že volby dopadnou? Sám Chemelendik je exposlancem slovenského parlamentu.

Průzkumy preferencí signalizují, že SMER neobnoví nadpoloviční většinu
v Národné radě. Bude dle Vás vládnout koaličně, nebo vůbec? Jaká bude
dle Vás nová slovenská vláda?

Budou to nejdivnější volby v historii "demokratického procesu" na Slovensku.
Divné na hranici absurdnosti. Ve stavu neurčitosti a nejistoty se nachází
nejen SMER, který celkem očividně nebude moci vytvořit jednobarevnou vládnu
jedné strany, ale ve stavu ještě větší nejistoty se nachází i většina
ostatních politických stran, které dnes nevědí, zda budou v parlamentu,
nebo ne. Situace je unikátní, protože v parlamentu má teoreticky možnost se
ocitnout až deset politických stran. Pro větší přesnost vyjmenuji strany,
které se pohybují okolo hranice zvolitelnosti - KDH, SaS Richarda Sulíka,
OĹANO Igora Matoviča a Daniela Lipšica, SMK a SNS - dohromady pět stran,
mezi nimi jsou parlamentní a bývalé parlamentní strany. Další dvě
mimoparlamentní strany klepou na dveře parlamentu - Naše Slovensko Mariána
Kotleby a Sme rodina Borise Kollára. Víceméně jistotu, že budou v
parlamentu, mají Sieť Radoslava Procházky a Most-Híd Bély Bugára. A
samozřejmě, strana Smer, která určitě tyto volby vyhraje. Tedy dohromady
sedm parlamentních a mimoparlamentních stran se třese a chvěje, čítajíc
Hamletův monolog být či nebýt - je to víc než polovina slovenské
politické scény, a to neslibuje nic dobrého ani slovenské politice, ani
Slovensku jako zemi. Chaos je už nyní a po volbách bude očividný a jasný
všem. Situace připomíná klasickou detektivku ve stylu Agathy Christie -
hosté se na ostrově sešli na oslavě a uprostřed oslavy polovinu z nich
někdo zastřelil. Pravda, otázka, kdo střílel, je jednodušší - celá
současná situace je totiž výsledkem jednobarevné vlády Smeru posledních
čtyř let, zodpovědnost za současný politický stav má nesporně strana
moci Smer, ačkoliv na Slovensku si to ne každý uvědomuje. Velmi se mluví a
píše o tom, že celá tragédie slovenské politiky spočívá v tom, že
pravice je slabá a roztříštěná, že se mezi sebou "kouše", nikdy se
nevzájem nebude umět dohodnout. Možná ano, možná je to tragédie, i když
žánrově víc připomíná laciný vulgární kabaret, ale není a nemůže to
být tragédie pro stranu moci, pokud to je skutečně strana moci. Pokud je
pravice taková ubová, chatrná a nepřesvědčivá, potom kdo vám, velkolepé
levici, bránil v tom, abyste udupali tyto trpaslíky a triumfovali?! : Nikdo
tomu nebránil, kromě vlastní krátkozrakosti a chamtivosti, za které Smeru 5.
března 2016 vystaví účet. : Zaplatit tento účet bude pro Smer těžké, z
důvodu té jisté krátkozrakosti a chamtivosti. : V Česku se běžně
dozvídáme, že Robert Fico prý přepálil kampaň v ohledu upozorňování na
problém imigrace a podcenil témata školství a zdravotnictví. Je to
správný výklad? : Kampaň Smeru byla tradiční - bohatá, pěkná,
strategicky zaměřená na vlastní voliče, tedy hlavně na důchodce a
státní zaměstnance. Ale efekt této kampaně bude pro Smer neočekávaně
slabý - už nyní je takový. Problém je možná v tom, že kampaň smeru se
připravovala dlouho dopředu a nezohlednila změny, které se staly ve
společnosti a ve světě. : Hlavní je ale něco jiného - v kampani Smeru
neexistuje nějaká myšlenka, obsahově je prázdná. Prázdná, svou podstatou
hloupá, jsou hesla jako: Robíme pre ĺudí (Děláme pro lidi). A ostatní, co,
dělají pro psy nebo pro ovce? Nebo Chránime Slovensko - heslo, které v
chápání Smeru mělo být vítězné a mělo reagovat na situaci s uprchlíky,
ale nestalo se tak. Příčina je prostá - jsou to jen prázdná slova. Pro
reálnou ochranu Slovenska před invazí uprchlíků, která zanedlouho přijde,
Ficova vláda, narozdíl od vlády Orbána, neudělala nic, a zdá se, že už
ani neudělá. A volič Smeru není tak jednoduchý, aby si toto neuvědomil.
Směr se ve vnímání velké části Slováku stává jakýmsi Jánošem se
dvěma tvářemi, který se k voličům obrací svou pěknou, dobrou laskavou
tváří, ale druhá tvář, odvrácená mimo Slovensko, není ani pěkná, ani
dobrá a tato tvář si zejména nezaslouží důvěru. : Smeru se snaží za
každou cenu vyhovět Američané, ne náhodou ho těsně před volbami tak
pěkně pochválil deník Washington Post. Je za co ho chválit - Smer na
jedničku splnil všechny geopolitické úlohy, které mu byly zadané
Spojenými státy. : Smer může vyskočit z kůže, aby se stal premiantem EU a
oblíbeným svěřencem Angely Merkelové, skáče dosud navzdory bojovým
slovům na adresu EU, ačkoli patronka Smeru Angela se už stala prokletím
celé Evropy. Smer pro své voliče opakuje "proruskou rétoriku", které však
sám nevěří. V čem spočívá tato "proruskost" Smeru? Věří v efektivní
podporu ukrajinského fašizmu nebo ve vytvoření základny NATO na Slovensku
nebo v reverzu ruského plynu směrem na Ukrajinu, který zachraňoval a zatím
zachraňuje Porošenkův režim před okamžitým krachem? : V tom, že Fico
před volbami potichu vyzývá zrušit protiruské sankce, ale současně za ně
důsledně hlasuje v EU, stejně důsledně jako hlasovat za kvóty přidělení
migrantů Slovensku. Pravda, že většině Slováků není toto vše jasné,
zato je to celkem srozumitelné pro jiné evropské státy. : Ale i v očích
mnohých Slováků působí Fico čím dál víc falešněji a to je jen
začátek procesu. Pokud se ukáže, že Fico jako "ochránce" ochraňoval jen
slovy, ztratí popularitu jednou a navždy. : Fico bývá obviňován z
narušování jednoty EU ve věci migrace, ale i postupu vůči Rusku. Je to
správný výklad? : Fico nic nenarušoval, je to jen falešná rétorika dvou
tváří, která je v Evropě jasná všem, ale ještě jednou opakuji, není
jasná mnoha Slovákům, kteří Fica podporují, či z nepochopení, nebo
nevědomosti a bezvýchodnosti - všichni ostatní adepti na vůdce země a
národa jsou nejen, že horší, ale o mnoho horší než Robert Fico. K "proruské"
rétorice Smeru se v Evropě a v Americe stavějí shovívaě, dokonce trochu
pohrdavě: Nechť si ten jento slovenský populista křičí, když má volby.
No potom, po volbách, se zasmějeme jeho proruskosti všichni společně.
Ficova rétorika je jasná i Rusku - on totiž není jediný; falešně a
politikou dvou tváří ve vztahu k Rusku se chová celá Evropa. Fico je jen
typický příklad této evropské politiky dvou tváří. : Jak hodnotíte
jednotlivé lídry pravicové opozice? Které z nich považujete za schopné a
které nikoliv? Kdo za nimi dle Vás stojí? : A zde existuje nějaká
pravicová opozice? : Má nějaké lídry? : Pokud ano, potom o tom jednoduše
nic nevím. : Za houfem "pravicových" politických trpaslíků stojí ti samí
ekonomičtí hráči, loutkoherci, kteří stojí za "levicovými" i za "vlastenci"
- Slovensko je v tomto smyslu klasická evropská demokracie, všichni politici
jsou koupeni poměrně homogenní skupinou hráčů, ale koupeni jsou v
různých proporcích. Je to klasické evropské politické kasino. : A kdo
vlastně stojí za Robertem Ficem? Ani jemu se nevyhnula nařčení z korupce? :
Pokud chcete detailnější odpověď, pobavte se s jakýmkoliv vrrátným
jakéhokoliv významného ministerstva - v anonymních podmínkách a za pivo
vám prozradí jména a auta, s kterými přijíždějí vybavovat věci
investoři do Smeru. Za Smerem stojí od začátku celkem vyhraněná,
slovenskými médii detailně popsaná skupina ekonomických hráčů, kteří v
posledních letech žili celkem mírumilovně; když Smer byl stranou moci, mezi
hráči vládl kompromis a konsenzus - ale to už patří minulosti. Zopakuji,
prakticky ti samí hráči vložili část svých vajec do košíků i jiných
politických projektů. Jsou i menší hráči, kteří investovali do
politických trpaslíků, starých i nových, kteří se dnes hystericky motají
na schodech před slovenským parlamentem a řeší otázku být, či nebýt? O
těchto menších investorech do slovenské politiky se zatím ví jen málo,
ale po volbách o nich určitě začnou všichni mluvit - taková je slovenská
tradice. : Na závěr jednoduchá, ale složitá otázka: Kdo dnes reálně
vládně Slovensku? A kdo mu bude reálně vládnout po volbách? : Slovensku,
tak jako celé Evropě, v současnosti vládne globalistická oligarchie
prostřednictvím svých najatých manažerů - politiků, "podnikatelů", "finančních
skupin". Na Slovensku, stejně jako v celé Evropě, se daný systém vládnutí
stává čím dál méně efektivní a prakticky se rozpadá. Což opět budou
demonstrovat parlamentní volby na Slovensku pátého března. Systém
jednoduše přestává fungovat. A nejen na Slovensku. Po volbách Slovensko
čeká politická nestabilita. V každém případě Smer nedokáže vytvořit
silnou stabilní vládu, ať už by se jeho koaličním partnerem nebo partnery
stal kdokoliv. Skupina politických trpaslíků z takzvané pravice tím víc
stabilní vládu nezformuje. Podle všeho po těchto volbách Slovensko v
průběhu nejbližšího roku až dvou čekají další volby.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ministr obrany USA okomentoval Putinův projev

V projevu k Federálnímu shromáždění Vladimir Putin hovořil o snaze
snižovat napětí ve vztazích s NATO, řekl ministr obrany USA James Mattis.

„Sledoval jsem vystoupení prezidenta Putina a stejně jako mnozí z nás jsem
se soustředil na poslední třetinu (o nových ruských zbraních — poz.red.).
Ruskou federací," uvádí Mattisova slova tisková služba Pentagonu.

Třetí část projevu ho údajně zklamala. Ty zbraně, o nichž hovořil Putin,
jsou ještě ve vývoji a zatím nemění poměr sil, tvrdí ministr.

že jsem neuviděl žádné změny ve vojenském potenciálu Ruska, a na
všechny systémy, o nichž (Putin — pozn.red.) hovoří, budeme čekat
ještě několik let," řekl Mattis.

V projevu Putin představil nejnovější druhy ruských zbraní, které nemají
ve světě obdoby. Je to raketový komplex Sarmat, podvodní drony, raketa s
plochou dráhou letu s jaderným zdrojem energie, letecký raketový komplex
Kinžal, laserové a nadzvukové zbraně.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ministerstvo obrany RF zveřejnilo video útoku Tu-22M3 na objekty IS

Ruské ministerstvo obrany zveřejnilo video útoku bombardérů Tu-22M3 na
objekty Islámského státu v okolí města Al Búkámal.

30sekindový videozáznam byl natočen z kabiny letce. Video ukazuje, jak
další Tu-22M3 shazují bomby za letu.

Na ministerstvu dříve oznámili, že v důsledku útoku byla zneškodněna
shromáždění živých sil, techniky a zbraní teroristů.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť