Question:
Víme, co marketingoví odborníci říkají o ruském dokumentu Prezident v
hlavní roli s Vladimírem Putinem

Televize Kinosvět nasadila na tři úterky, vždy ve 20.20 hodin jednotlivé
díly ruského dokumentu Prezident, v němž je hlavní osobou Vladimír Putin.
Film vznikl v roce 2015 a zachycuje politický i běžný život Vladimíra
Putina ve funkci prezidenta a premiéra od srpna 1999 do roku 2015. A nejen to.
Putin se v něm obsáhle vyjadřuje k dramatickým momentům v ruských
dějinách, jako jsou válka v Čečensku, smrt posádky ponorky „Kursk“,
teroristický útok na Dubrovku či otázka Krymu.

A vedle toho komentuje některé zlomové body vysoké světové politiky a
proměny postojů k Rusku v souvislosti s ekonomickou krizí či olympijskými
hrami v Soči. A zazní i jeho komentář k americkému 11. září 2001, válce
v Iráku či válce v Jižní Osetii. Vše je bohatě ilustrováno archivními
záznamy.

Jde čistě o ruskou propagandu a pouhý marketingový tah? K tomu se v debatě,
která se vysílá vždy po skončení příslušného dílu, vyjadřují
přední čeští marketingoví odborníci Ing. Jiří Mikeš, doc. PhDr. Jitku
Vysekalová, Ph.D., prezidentka České marketingové společnosti A Ing. Jan
Binar, šéf české pobočky agentury McCann Worldgroup Parlamentní listy už
mají v tuto chvíli celou debatu k dispozici. Podívejte se na ni a mimo jiné
se dozvíte odpovědi na otázky nakolik jde o dokument, publicistiku či
reklamu, zda je snímek udělán pro Rusko, či pro distribuci v zahraničí,
jaký je jeho pravděpodobný cíl a jaká je síla značky „Vladimír Putin“.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Politico: Protiruská prohlášení Polska dohánějí USA a EU k zuřivosti

USA vysílají Polsku naprosto jasný signál o tom, že Washington sleduje s
obavami, jak se Varšava postupně vzdává demokratických zásad.

Šířící se konflikt mezi polskou vládou a celým zbývajícím západním
světem podstatně snižuje vyhlídky na to, že Severoatlantická aliance
podpoří požadavky Polska zaměřené na ještě větší konfrontaci s Ruskem,
píše evropský list Politico.

Neochotu podpořit Polsko spojují autoři článku s prudce se zhoršujícími
vztahy mezi Varšavou a Washingtonem kvůli konfliktu mezi polskou vládou a
ústavním soudem této východoevropské země.

Polský ústavní soud přiznal, že část usnesení o změnách procedur
pořádání zasedání soudu je neústavní, vláda ale odmítla dané
usnesení zveřejnit a bez jeho zveřejnění nevstoupí usnesení soudu v
platnost.

Podobné porušování demokratických zásad sledují v USA velice pozorně.
„Washington pokládá v současné době Polsko za stále méně cenného a
stále více problematického spojence", píše Politico.

V těchto podmínkách bude pro polskou vládu dost složité přesvědčit
Spojené státy, aby podpořily rozmístění stálých vojsk NATO na území
Polska, uzavírá list Politico.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Generál Šedivý: Připravme se, ještě je čas. Ohrožení se blíží

ROZHOVOR Přítomnost milionů uprchlíků v Evropě, mezi kterými jsou i
radikální islamisté, je bezpečnostním rizikem také pro Českou republiku.
Nedávný špičkový velitel české armády a nyní pedagog Vysoké školy
CEVRO Institut generál Jiří Šedivý proto doporučuje vytvářet pomocné
policejní sbory, které běžně fungují v jiných státech západní Evropy.
Podle něj se musí v Sýrii nejprve porazit Islámský stát a teprve potom je
možné řešit budoucnost Bašára Asada.

V souvislosti s uprchlickou krizí slýcháme o humanitární katastrofě, ale i
o bezpečnostních hrozbách ze strany migrantů, mezi kterými mohou být
vycvičení vojáci či teroristé. Nejvíce jich má být, podle vyjádření
některých zahraničních expertů, právě v Německu. Tamní policie
poslední dobou zatkla několik příznivců IS, násobí se také počty
salafistů, kteří chtějí v SRN založit „pobočku“ IS. Myslíte si, že
to i pro Českou republiku představuje bezpečnostní riziko?

Podobně jako pro zbytek Evropy a tu západní především, je i pro Českou
republiku tento vývoj bezpečnostním rizikem. Ostatně poslední policejní
zásah včetně přestřelky v Belgii v tomto týdnu je potvrzením, že se
buňky islamistů v Evropě skutečně etablovaly a nebude jednoduché je
eliminovat. Česká republika je sice stále mimo hlavní sféru zájmu
islamistů, ale to nebude trvat věčně. Na tuto situaci se musíme
připravovat. Naší výhodou je to, že máme ještě nějaký, i když
limitovaný čas. Dovolím si připomenout, že vámi uvedená situace nepanuje
jen v západní Evropě, ale před několika dny byli zadrženi islamisté v
Kosovu, kteří měli provést údery v Srbsku. Signálů přichází čím dál
víc a nejsou to jen informace o potenciálním nebezpečí, ale jde o reálné
události.

Má česká armáda nebo policie dost vycvičených specialistů, kteří by
byli schopni eliminovat například ojedinělé teroristické útoky? Disponují
naše bezpečnostní složky také potřebným technickým vybavením pro tento
boj?

Především policie je určena pro boj s teroristy. Vedle policie i
zpravodajské služby. Zastávám názor, že jsou tyto složky připraveny a
vyzbrojeny celkem dobře. Je to ale jen dojem, protože jsme naštěstí neměli
„příležitost“ je vyzkoušet v praxi při nějakém skutečném
teroristickém úderu. Bohužel, ani sebelepší příprava nemůže
stoprocentně eliminovat toto riziko. Problém naší policie není ani v počtu
specialistů, jako spíš v nedostatku odpovídajícího množství lidí k
zajištění všech nezbytných úkonů při preventivních opatřeních nebo
následně po případném úderu. V takových situacích je zpravidla
požadavek na poměrně velký počet lidí, policistů a následně i armádu
vyslanou k posílení PČR při realizaci všech činností. Problémem je
totiž redukce počtu vojáků v české armádě, spočívající v celkovém
snížení počtu útvarů nebo v poměrně velké nedoplněnosti. Jinými slovy,
i armáda má své limity a není schopná veškeré požadavky zajistit. Jejím
úkolem je především vnější obrana státu. Posílení policie je jen jeden
z dalších úkolů, které má armáda podle zákona plnit. I přesto musí
být schopna zastávat svoji hlavní roli, tedy bojovat. Proto má mít pořád
své hlavní útvary k dispozici a neoslabovat je podobnými úkoly. Zní to
poněkud nepříjemně, ale armáda musí být schopna plnit především svoji
hlavní roli. A pokud bude muset vyčlenit větší množství vojáků k
posílení policejních složek při případném teroristickém útoku, bude to
jen na omezenou dobu. Aby se Česko vyhnulo této situaci, měla by policie
přistoupit k podobnému opatření, jako v jiných státech na západ od nás,
a to budovat své pomocné policejní sbory a je jedno, jak se budou jmenovat.
Není to všelék, ale cesta, jak zmírnit disproporci mezi potřebou a
možnostmi našich bezpečnostních složek při teroristickém útoku, ale
nejen při něm.

Rusko nyní částečně stahuje svá letadla ze Sýrie s tím, že svůj úkol
už splnila. Má tedy své dílčí vítězství. Je to důvod, proč věřit v
trvalost syrského příměří? A nebudou ruské síly chybět v boji proti IS,
i když se s americkou stranou dohodly, že v boji proti terorismu budou
pokračovat? Koalice některých arabských států v čele s USA zatím nebyla
moc úspěšná…

Rusko sledovalo především své národní zájmy. Mezi nimi byl primárně
cíl zajistit funkčnost základen v Sýrii a tím uplatňovat svůj vliv ve
východním Středomoří. Kdyby padl režim Bašára Asada, určitě by byla
zrušena smlouva mezi Sýrií a Ruskem (dříve se Sovětským svazem). Rusko ve
svém působení v Sýrii posílilo Asadův režim, vrátilo pozici Asadově
armádě, oslabilo pozici Islámského státu, a dokonce i Turecka. Cílem Ruska
bylo i zaměření se na tu část bojovníků IS, kteří přišli z území
Ruska nebo z okolních států. Rusko zveřejnilo, že zlikvidovalo leteckými
údery přes dva tisíce islamistů, kteří přišli z Ruska a sousedních
států.

Pokud by se situace změnila, Rusko by se do Sýrie vrátilo. Nyní nadále
udržuje minimální počty na svých základnách v Sýrii (až tisíc lidí) a
bude pokračovat v bombardování IS i dalších nepřátelských sil vůči
Asadovu režimu. Provádět to bude ale jen v takovém rozsahu, který bude
nezbytný pro realizaci záměrů Moskvy.

Ve věci Sýrie pomalu utichají hlasy volající po odchodu Bašára Asada a
začíná to vypadat, že dosavadní prezident se u moci udrží. K tomu
německý prestižní týdeník Focus citoval tajný dokument ústředí NATO,
který hodnotil ruské útoky v Sýrii za přesné a efektivní. Oficiálně
však před tím západní lídři ruské angažmá v Sýrii kritizovali. Jaká
je vlastně skutečnost podle vašeho názoru?

Podle mého názoru, analýza NATO byla přesná a výstižná. Ruské údery
byly vedeny s mnohem větší intenzitou než údery koalice a mnohem
bezohledněji. Mimo to Rusové používali své základny přímo na bojišti.
To jim umožnilo mnohem větší operativnost a takzvané operační tempo, při
relativně nižších nákladech. Intenzita, se kterou Rusové do operace
vstoupili, překvapila i koalici. Co se týká osoby Bašára Asada, tak
poměrně nelogicky se téměř všechny státy soustředěné kolem USA a EU
zaměřily na jeho odstranění a oslabily tím celkové úsilí v boji proti
Islámskému státu. Bašár Asad byl sice krok za krokem eliminován, ale tím
se zároveň prodlužovala doba boje proti IS. Vstup Ruska do konfliktu vyrovnal
poměry a zároveň upozornil na fakt, že se musí brát vážně i Asadovy
zájmy a té části syrské společnosti, kterou reprezentuje, a jak jsem
výše uvedl výše, i zájmy Ruska. Celá situace se tak dostala blíže k
reálnému řešení. To spočívá v tom, že v Sýrii se musí nalézt
komplexní přístup a akceptovatelný model pro všechny strany konfliktu.
Nejprve je nutné porazit Islámský stát a následně se pak dá řešit osud
Bašára Asada. Ten beze sporu nemůže stát v budoucnu v čele Sýrie.

„Náš muž v NATO“, generál Petr Pavel, označil Rusko za větší
bezpečnostní hrozbu než Islámský stát. NATO přisouvá vojska k ruskému
území, z Pobaltí, z Polska i odjinud. Slýcháme, že Rusko je i nadále
hrozbou pro Evropu. Je tomu tak? Berete vážně odhady tvrdící, že při
obsazení Pobaltí by NATO nestihlo reagovat? Či spíše hrozbu „hybridní“
války proti EU, spočívající v podpoře stran a politických názorů
obecně usilujících o rozpad EU a příklon jejích členských zemí k Rusku?

Mám za to, že generál Pavel použil příklad pro zvýraznění slabin NATO,
ale že situace není tak dramatická, je zřejmé. Na druhou stranu Rusko se
pravděpodobně dostalo z krize ozbrojených sil a my musíme na tuto situaci
reagovat. Rusové, s ohledem na svoje schopnosti, mohou použít své síly k
provokacím, ale především mohou uplatnit některé praktiky, které známe
pod moderním pojmem „hybridní válka“. A to nejenom v Pobaltí, ale
kdekoliv, kde bude oslabena soudržnost společnosti některého ze státu
naší Aliance. Stále více pronikají na veřejnost informace, že Rusko
podporuje různé politické subjekty nacionálního a radikálního zaměření
– jako je německá Pediga nebo francouzská Národní fronta Le Penové. V
tom vidím mnohem větší hrozbu.

Situace Ruska může vypadat zneklidňujícím způsobem i díky problémům s
cenou ropy, která podráží ruské hospodářství. Lidé sice Putinovi
věří, nicméně ani Rus nemusí vydržet všechno. Máme se bát obnovení
konfliktu na Ukrajině nebo začátku jiné války za účelem vybuzení
vlastenectví a zakrytí vnitřních problémů? Jaké faktory v „ruské“
problematice jsou běžně opomíjeny?

Samozřejmě, že Rusko bude posilovat svoji pozici, kdekoliv to bude jen
možné. Zamrzlý ukrajinský konflikt na východní Ukrajině je jedním ze
žhavých želízek, které může Rusko použít. Za této situace se ale mohou
objevit i jiné problémy, jež jsou dnes v Rusku utlumeny. Například
islamistická hnutí na jihu Ruska – Čečensko, Ingušsko a podobně. Již
dříve se například opatrně mluvilo o nespokojenosti východních gubernií
s centrální politikou Moskvy. Rusko má mnoho svých vnitřních problémů,
které mohou být otevřeny v tom nejméně očekávaném okamžiku. Ale ani
Rusové dnes nejsou úplně neznalí skutečné situace, a pokud bude
nepříznivý trend ve vývoji ruského hospodářství pokračovat, může to
znamenat vážný vnitřní problém, který nebude Putin schopen vyřešit.

Ministr zahraničí Zaorálek vystoupil v právě uplynulých dnech s poměrně
ostrými výroky vůči Rusku. Jednak podle něho Rusové posílají do Evropy
uprchlíky a přiživují migrační krizi. Za další prý Rusko zůstává
nevypočitatelné, hraje podle jiných pravidel, proto si neumí představit
návrat do běžných vztahů. Ostatně podle Zaorálka je Česká republika
připravená podpořit nové sankce vůči Rusku kvůli případu zadržované
ukrajinské pilotky Savčenkové. Podle ministra je to odporný,
vyprefabrikovaný případ. Co k tomu všemu říci?

Nemám úplně všechny informace, ale zdá se mi to až příliš komplikované.
Rusové přece neorganizují uprchlickou vlnu do Evropy. Že se, jak jsem uvedl,
bezohledným bombardováním zvýšila vlna migrantů utíkajících z území
bombardovaného Rusy, to je určitě pravda. Otázkou ovšem zůstává, zda by
se nezvyšovala tato vlna v případě, kdyby další území ovládal
Islámský stát nebo takzvaná umírněná opozice. Mimo to velká část
uprchlíků vůbec není ze Sýrie, ale i jiných států Blízkého východu a
Afriky. K případu paní Savčenkové se nemohu vyjádřit. Jednoduše proto,
že nevím, co je skutečnost a co propaganda. A to jak z jedné, tak z druhé
strany.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Zacharovová: Vzniká dojem, že USA se snaží utajit pravdu o havárii MH17

Ruské ministerstvo zahraničních věcí disponuje informací o tom, že
Washington odmítl poskytnout otci jednoho z těch, co zahynuli v důsledku
letecké katastrofy MH17, snímky z amerických družic, prohlásila ve čtvrtek
oficiální mluvčí ruského ministerstva zahraničních věcí Maria
Zacharovová.

„Objevily se zprávy o tom, že administrativa USA odmítla ukázat Thomasu
Schansmanovi, otci Kuinna Schansmana, který zahynul v důsledku letecké
katastrofy malajsijského Boeingu na Ukrajině, snímky z amerických družic,
které by mohly vrhnout světlo na okolnosti tragédie", řekla Zacharovová
novinářům.

„Nynější odpověď ministra zahraničí ještě víc posiluje dojem, že ve
Washingtonu vědí, kdo je viníkem pádu Boeingu, a záměrně utajují pravdu
ve snaze zbavit skutečné vykonavatele odpovědnosti", dodala mluvčí ruského
MZV.

Dopravní Boeing 777 společnosti Malaysia Airlines, let MH17, který letěl z
Amsterodamu do Kuala Lumpuru, havaroval 17. července 2014 v Doněcké oblasti.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Kyjev odpověděl na rozhodnutí Varšavy o nevpouštění Ukrajinců v
uniformách SS

Ukrajinské ministerstvo zahraničí odpovědělo na oznámení polského
ministerstva zahraničí Witolda Waszczykowského o tom, že Varšava k sobě
nebudou vpouštět Ukrajince, kteří jsou naladěni proti zemi.

Jako potvrzení tohoto faktu na MZV připomněli, že v Polsku pracují stovky
tisíc Ukrajinců. „V ukrajinské společnosti jasně chápou, že je nutné
další upevňování spolupráce s Polskem a to jak v zájmu dvou zemí, tak i
celé Evropy," dodali na zahraničním úřadu.

Dříve polský ministr zahraničí Witold Waszczykowski oznámil, že do země
nebudou vpouštěni "lidé, kteří demonstrativně oblékají uniformy 14.
granátnické divize SS".

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Tereza Spencerová: Novičok? Jako houska na krámě, má to leckdo. Putin po
večerech nad čoudícími kádinkami vyvíjí nové zbraně. Ty plky a bláboly
o Rusku... V Evropě hrozí obrovské násilí imigrantů

OKNO DO SVĚTA TEREZY SPENCEROVÉ „Začíná v tom být docela chaos a z ‚tajuplné‘
látky se pomalu stává houska na krámě,“ komentuje editorka Literárních
novin a analytička Tereza Spencerová dohady o tom, kde všude po světě
existuje látka Novičok, která ohrozila na životě ruského a britského
agenta Sergeje Skripala. Na výsledky vyšetřování si Spencerová ráda
počká, nicméně dlouhodobá poškození vztahů s Ruskem nečeká. „Putinovi
mezitím ke znovuzvolení blahopřál i Donald Trump a prý si pohovořili
vřele a konstruktivně, dokonce ti dva mají v plánu, že se už někdy brzy
sejdou. Prý že mít s Ruskem dobré vztahy je lepší než mít vztahy
špatné, tvrdí ten ‚ruský agent‘ Trump,“ zdůrazňuje analytička v
rámci pravidelného shrnutí týdenních událostí na ParlamentníchListech.cz.

Tak nám to stále skřípe kolem Skripala. Britská premiérka je opatrná a
mluví o tom, že agent byl zasažen „látkou typu, který byl vyvinut v Rusku“,
ne tedy že by to v Rusku bylo přímo vyrobeno. Bývalý britský diplomat
tvrdí, že z veřejně dostupných ingrediencí Novičok vyrobil Írán a
Rusové dokonce naznačují, že není nijak těžké to vyrobit. Jak je to tedy
fakticky s látkou, kvůli které leží v nemocnici v ohrožení života Sergej
Skripal a jeho dcera?

Upřímně, „kauza Skripal“ mě více méně přestala nějak přehnaně
zajímat před pár dny, když velení britské policie oznámilo, že jim
vyšetřování zabere ještě „celé měsíce“. Klidně si na výsledky
počkám. Protože v mezidobí tu beztak máme jen haldy různých proklamací,
kdo za co „s největší pravděpodobností“ může nebo nemůže, to vše
střižené soutěží mezi britskými ministry, kdo pronese na adresu Ruska
větší zhovadilost nebo rovnou nadávku. Nejnovějším příkladem je šéf
britské diplomacie Boris Johnson, který včera obvinil Rusko, že využije
fotbalový šampionát jako Hitler olympiádu…

Nicméně, jistě, objevují se samozřejmě i zajímavosti. Z hlediska
politického vývoje kolem kauzy je veledůležité, že Berlín vše vnímá
jen jako „bilaterální“ záležitost mezi Británií a Ruskem a že i EU
sice mluví o solidaritě s Británií, ale v zásadě jen opakuje opatrnické
britské formulace o „nervové látce typu, který byl vyvíjen v SSSR“,
což Rusko s celou záležitostí vlastně nijak nespojuje. Pizza od nás za
rohem s Itálií taky nemá nic moc společného.

Zmiňujete Írán. Tam onu záhadnou látku typu Novičok – v SSSR ale této
kategorii říkali Foliant – vyvinuli pod dozorem Mezinárodní organizace pro
kontrolu chemických zbraní (OPCW) už v roce 1992 a současně zveřejnili
způsob výroby i metody detekce. Prestižní magazín New Scientist s
odvoláním na západní experty tvrdí, že si poté svého „Nováčka“
legálně vyrobilo mnoho zemí, přičemž týž Boris Johnson, jeden z
hlavních „hooligans“ celé kauzy, najednou v rozhovoru pro Deutsche Welle
přiznává, že tuto látku mají i britští armádní chemici ve svých
laboratořích v Porton Down, pouhých 16 kilometrů od místa, kde byl Skripal
se svou dcerou otráven. No, zkrátka, začíná v tom být docela chaos a z „tajuplné“
látky se pomalu stává houska na krámě. A do toho se v Rusku jakoby
pučením množí „autoři“ Novička; všichni o sobě tvrdí, že jsou ti
jediní praví a ostatní jsou jen lžiautoři, kteří houby vědí, protože
„pravdu znám jen já“…

Takže si klidně těch pár měsíců počkám, s čím přijde britská
policie, ale mám dopředu silný pocit, že to nebude nic moc přesvědčivého,
i proto, že je to už mimořádně zpolitizovaná záležitost. Takže to
nejspíš dopadne jako s Litviněnkem. Tehdy byla ministryní vnitra shodou
okolností ta samá paní Mayová, co dneska dělá premiérku, a výsledná
zpráva jejího úřadu se topí v obratech typu „nejspíš“, „pravděpodobně“,
„možná“…

Nahlédněme na věc z hlediska diplomatického a politického. Co se děje, aby
bylo objasněno, kdo to provedl? Jak vnímáte argumentaci ve stylu „naši
spojenci to tvrdí, tak jim budeme věřit“? Co říci na výzvy, ať odsud
vypakujeme desítky ruských diplomatů? Což tedy říká třeba Ivan Gabal,
který chce vyhošťovat už roky. Jakou škodu ve vztazích EU a Ruska případ
způsobil a jak zasáhne naše vztahy s Ruskem to, že Rusové obviňují i nás
z toho, že Novičok máme?

Myslím, že pro objasnění celé záležitosti se toho – přinejmenším v
politické rovině, kterou máme možnost vidět – neděje nic. Britové
odmítají předat vzorky Rusům, kteří tvrdí, že by na základě analýzy
uměli najít výrobce, a místo toho čekají na experty OPCW, kteří by měli
potvrdit britskou „pravdu“. A možná, že ji i potvrdí, protože v Sýrii
běžně přebírají vzorky různých látek od Al-Káidy a Bílých přileb,
které shodou okolností také platí hlavně Británie, a na jejich základě
pak ukazují na „Asadovy chemické útoky“. Uvidíme tedy, co bude, ale i
britští experti uvádějí, že testování vzorků zabere alespoň tři
týdny. Je hezké, že máme na Západě pár politiků, kteří „vše vědí“
mnohem dřív než experti…

A to, že máme slepě věřit všemu, co říkají naši spojenci? Víte,
dobrovolnou kapitulaci vlastního rozumu tak nějak ze zásady odmítám, tím
spíš, jak už jsme si řekli, ruce pryč od „kauzy Skripal“ dává i EU v
čele s Německem. Putinovi mezitím ke znovuzvolení blahopřál i Donald Trump
a prý si pohovořili vřele a konstruktivně, dokonce ti dva mají v plánu,
že se už někdy brzy sejdou. Prý že mít s Ruskem dobré vztahy je lepší
než mít vztahy špatné, tvrdí ten „ruský agent“ Trump. V současné –
na pohled vyhrocené – situaci Putinovi ostatně blahopřál i unijní šéf
Jean-Claude Juncker a poněkud překvapivě třeba i estonská prezidentka
Kersti Kaljulaidová, byť Pobaltí patří k největším odpůrcům Ruska v
Evropě. Tak nevím, jaké spojence bychom to měli podporovat. Klauna Borise
Johnsona? Chápu naše „bojovníky proti Rusku“, že se snaží na kauze, o
níž vlastně nikdo nic neví, našlehat nějaký „kapitál“, ale dělají
to vesměs tak nešikovně, až hloupě, že si tím sami pod sebou
podřezávají větev a znevěrohodňují to, co hlásají.

Co se týče ruského obvinění, že jsme Novička vyráběli i v Česku, tak
to samozřejmě neznamená, že by současně tvrdili, že by se v Salisbury „útočilo“
právě českým produktem. Není ale od věci připomenout, že jej – i s
chemickým vzorcem – popsali čeští armádní experti oficiálně
přinejmenším už v roce 2009 čili tuto látku už nějakou dobu známe a
zcela jistě i umíme vyrobit. Osobně bych přitom ruské „obvinění“, že
Novičok mohl pocházet od nás, nepovažovala až za takovou hanbu, nebo snad
dokonce urážku, protože je to naopak důkaz vyspělosti našich kapacit.
Přece když to umějí vyrobit v Íránu…

Ale vážně, to samozřejmě neznamená, že by v Salisbury byl použit „český“
Novičok, který podle ministra Stopnického ani nemáme. Když se tak rádi
chlubíme vojenskými chemiky, tak je přece logické, že na něčem cvičit
musí, ne? Šéf Vojenského výzkumného ústavu v Brně to svým způsobem
potvrdil, když konstatoval, že se otravné látky v České republice
vyrábějí, ale výlučně pro laboratorní účely, kvůli otestování jejich
vlastností. Zkrátka, myslím, že to vše ve finále naše vztahy s Ruskem
nijak nezhorší, a ani nevylepší. Nestane se nic.

Jako na potvoru vychází kniha „Biologická bezpečnost v Putinově Rusku“.
Ta tvrdí, že Putin se chystá vyvíjet zbraně na bázi genetiky a
psychofyziky. Což nejsou chemické zbraně, které jsou zakázané, ale mohou
to dle vyjádření, které prý ruský prezident přímo poskytl, zbraně
mocné jako ty jaderné. A prý jde o výzkum na čistě obranné bázi. Jak
jste z toho moudrá?

O té knize nic moc nevím, kromě recenzí, které jsem si kvůli vaší
otázce našla na internetu, a stejně tak netuším nic moc ani o jejích
autorech. A přiznám se, že netuším ani, co přesně by mohla být ta
psychofyzika… Obecně ale platí, že mocnosti vyvíjejí spousty
roztodivných zbraní, a tak mě to nepřekvapuje. Vůbec, je to hodně
zvláštní, kolik energie lidstvo vynakládá na hledání nových způsobů,
jak se navzájem vybít. Jen mě baví představa, kterou navozujete v otázce,
že Putin po večerech, když se už konečně pro ten den dovměšoval do chodu
celého světa, lehce uondaně usedá v Kremlu za stůl plný čadících
kádinek a začíná cosi vyvíjet třebas na té „bázi genetiky“…

Ačkoliv je Putin do značné míry nenáviděn na Západě, v Rusku drtivě
vyhrál prezidentské volby. Mají ho ti Rusové tak rádi, nebo jsou
masírováni médii, z nichž všechna důležitá kontroluje Kreml? Už i
někteří čeští pozorovatelé, kteří Putina opravdu nemají rádi, tvrdí,
že většina Rusů ho nejspíš skutečně zvolila, do určité míry
dobrovolně. A jinak, mnozí temně hartusí, že teď bude Putin mnohem
tvrdší, protože už má „své jisté“. A že až se mu začne hroutit
ekonomika, rozpoutá zase nějakou tu válku, aby si zvedl procenta obliby. Co s
tím?

Putin vyhrál s přehledem a nikoho soudného to snad nepřekvapilo. My si tady,
na Západě, umíme nezměrnou péčí médií a politiků vytvářet jakési
virtuální světy, které nemívají s realitou nic moc společného, a často
dokonce vůči realitě bývají v přímém protikladu. A pak máme problém
onu realitu popisovat, přičemž právě Rusko je jedním z dokonalých
příkladů: Putin tedy vyhrál, protože Rusové volí z donucení, ze strachu,
teď konečně se ho začněme bát, protože teď už „může cokoli.“,
jako kdyby bylo předtím něco jinak a jako kdybychom ty „ruské tanky na
našich hranicích“ nevyhlíželi už posledních pár let… Omlouvám se,
ale už podobné plky dávno nečtu a neposlouchám, natož abych měla potřebu
je nějak komentovat.

Přitom ale tak nějak ve skrytu duše doufám, že alespoň lidé v
rozhodujících státních pozicích a úřadech realitu znají a že všechny
ty antiputinovské „zasvěcené“ a vesměs katastrofické bláboly jsou
určeny jen pro „lid“, aby v rámci tohoto prostinkého, až komiksového
výkladu světa věděl, kdo je ten „hodný“ a kdo ten „zlý“. Protože
pokud by vrcholní politici opravdu věřili tomu, co mnozí sami veřejně
prohlašují, tak pánbu s námi. To by nás pak Rusko fakt mohlo jednou
nepříjemně překvapit. Ale mohli bychom si za to sami.

Turci se i nadále chovají poměrně brutálně v Afrínu, lidé před nimi
prchají. Na Al Džazíře jsme ovšem mohli vidět starce z jakési vesnice v
oblasti Afrínu, jak máchá rukama a hlásí do kamery, že všechno je úplně
v pořádku a všichni se mají vrátit. Následovaly záběry, jak Turci
rozdávají humanitární pomoc. Co ti Kurdové vůbec blbnou, řekl by si asi
divák? Jinak, turecká armáda chce prý obsadit i Manbídž, který je vedle.
Kde se Turci zastaví a co je jejich cílem? Eliminace všech kurdských
samospráv na severu Sýrie?

Jistě, ani Afrín stejně jako většina Sýrie není žádná homogenní
oblast, a tak v něm nežijí jen Kurdové, a i pro ně beztak platí, že „Kurdů
je hodně a jsou různí“. Extrémním příkladem budiž skutečnost, že i v
řadách sunnitského džihádistického předvoje turecké armády do Afrínu,
tedy z našeho pohledu „proti svým“, vstoupily také oddíly kurdských
sunnitských muslimů. Turecká média v uplynulých dnech ukazují skupiny „místních
obyvatel vítajících osvoboditele“, v tureckém Gaziantepu už zasedá
jakási „městská rada Afrínu“, která je prý složená z „místních
Syřanů“, rozhoduje o rekonstrukci oblasti za turecké peníze. Sám turecký
prezident Erdogan tvrdí, že si nehodlá Afrín ponechat, ale předá jej do
rukou „skutečných vlastníků“, byť aktuálně není až tak úplně
jasné, kdo že to bude. Těch možností je poměrně dost.

A ano, nyní má Turecko podle všeho v Sýrii na mušce Manbídž, v němž
kromě kurdských milicí působí také americká komanda. Ankara po
Washingtonu chtěla, aby se z Manbídže stáhl a vzal s sebou i ozbrojené
Kurdy, ale než se o tom začalo reálně jednat, tak padl ministr zahraničí
Tillerson a na jeho místo má přijít bývalý šéf CIA Pompeo. Je
považovaný za jestřába, a tak se pravděpodobnost turecko-amerického
střetu o Manbídž zase o něco zvyšuje, ale spíš jen kdesi v „diplomatickém
zákulisí“. Na skutečnou vnitroalianční válku v rámci NATO fakt
nevěřím.

Nicméně, Manbídž se bude muset „nějak“ vyřešit, načež mají Turci
podle všeho v plánu postup podél hranice až do Iráku, kde už obnovili
nálety na tamní pozice kurdských oddílů hlásících se k „turecké“
Straně pracujících Kurdistánu. Bagdád s tím souhlasí, protože se tím
vyřeší i část jeho vlastního „kurdského problému“. Takže k vaší
otázce: Tureckým – ale současně i syrským, iráckým a íránským –
cílem je postupná likvidace ozbrojených Kurdů a jejich silou prosazovaných
nároků na území a tím i plánů na ustavení nějakých územních entit.
Jinými slovy, nějaký nezávislý Kurdistán je znovu odsouván do říše
virtuální reality. I když, pravdou je, že „nezávislost“ jakéhokoli z
těch všech možných Kurdistánů, by beztak byla – vzhledem k zeměpisné
poloze uprostřed nepřátelských regionálních mocností – jen iluzí.
Takový „státní“ útvar by se musel plně spolehnout na „letecké mosty“
ze světa kdesi za regionem, nebyl by s to profitovat z ropy nebo plynu, stal by
se plně závislým na vůli či nevůli vnějších sponzorů. V tomto ohledu
by se tak situace vlastně oproti té současné nijak zásadně nelišila.

Z velmocenského hlediska se mluví o tom, že Kurdy podrazili jak Američané,
tak Rusové. Dějí se turecké operace v oblasti s jejich tolerancí? A
signalizuje to snad, že se mocnosti míní dohodnout na trvalém rozdělení
Sýrie? Zmocněnec OSN Stefan de Mistura v Ženevě pronesl, že model
rozdělení Sýrie by nezastavil násilí a že klid nebude, dokud se do
vyjednávání nezapojí i ty strany, které dosud stojí stranou, zejména prý
„sunnité“. Co tím myslel? Měl pravdu?

Ten pojem „podraz“ v zásadě asi použít lze, i když s určitými
výhradami, protože je konkrétně v Sýrii řeč především o afrínských (až
krajně) levicových Lidových obranných jednotkách (YPG), což je ovšem jen
malá část kurdské komunity jako takové. Rusové si „umyli ruce“ poté,
co se je marně snažili přesvědčit, aby vrátili Afrín do rukou Damašku a
teprve potom vyjednávali třebas o nějaké autonomii. Američané je
používali jako pozemní nájemnou sílu k boji proti Daeši, ale proti Turecku
je nijak nebrání. Je fakt, že před pár dny Washington varoval Turky před
humanitárními důsledky jejich invaze do Afrínu, ale jsou to jen slova,
která zradikalizovanou část Kurdů jen sotva uspokojí a přesvědčí, že
je USA nezradily. A zatímco Sýrie vyzývá Turky, aby se stáhli z jejího
území, Rusko s Íránem přihlížejí, jak Turecko boří dosavadní
americko-kurdskou koalici a tím fakticky i snižuje americké možnosti
ovládat rozsáhlé oblasti Sýrie, jak tomu bylo doposud. Fakt by mě zajímalo,
co hodlají s „namlsaným“ Tureckem dělat potom… Jistě to bude jedno z
hlavních témat jejich summitu, který je plánován na počátek dubna.

Tím se ovšem plavně dostávám k tomu, že bych na trvalé rozdělení Sýrie
mezi mocnosti dneska už moc nesázela. Ještě před takovými dvěma třemi
roky ta možnost reálně existovala, ale nezadařilo se. Remízy jsou totiž
očividně jaksi „neamerické“. Ve finále se proto bude bojovat až do
konce, klidně ještě i několik let, i když nejspíš jen v několika
relativně omezených lokalitách. Důležité přitom ale je, že sunnité se
do stabilizačního procesu už přece jen zapojují. Lednová – a na Západě
dost vysmívaná – „syrská národní konference“ v ruském Soči sice
nebyla zcela reprezentativní, ale přijeli tam mimo jiné i velitelé
sunnitských rebelů z jihu Sýrie, z Dar´á. Po návratu je za to sice jejich
spolubojovníci zatkli, ale po pár dnech je propustili. Ještě před rokem
dvěma by je přitom popravili za „vlastizradu“. Chci říci, že vše se
vleče a viditelný pokrok bude trvat ještě dlouho, ale přesto se v Sýrii
„cosi mění“. A jestli Mistura těmi „sunnity“ myslel Al-Káidu nebo
zbytky Daeše či dalších teroristů, tak to fakt nevím. Ale kdo by s nimi
jednal, že?

Mimochodem, je vcelku ilustrativní, že „kšeftsman“ Donald Trump nabídl
Saúdům, kteří sunnitské teroristy (nejen v Sýrii) podporují, že
americká armáda v Sýrii zůstane a bude bojovat proti Damašku i íránskému
vlivu, ale jen pokud feudálové „vysolí“ čtyři miliardy dolarů. Armáda
té „pochodně světové demokracie“ otevřeně v žoldu tmářských
Saúdů! Svět je fakt bizarní. Pořád přemýšlím, proč si neřekl o víc…

V Německu se začali mezi sebou mlátit Turci a Kurdové. Jak si vysvětlujete,
že vzájemná nenávist trvá, i když jsou stovky kilometrů od domova? Proč
to ti lidé nedokáží hodit za hlavu a neradují se z toho, že blahobytně
žijí v Německu? Jak tohle může skončit?

Proč vzájemnou nevraživost a napáchané zločiny, ať už válečné, nebo
teroristické, nehodí za hlavu? Válku si každý nese v sobě a s sebou a
každý ji vnímá jinak. Jistě že se většina Kurdů i Turků k násilnostem
nepřipojí, ale pro citelné „zneklidnění“ osmdesátimilionového
Německa postačí ve skutečnosti jen pár tisíc radikálů z obou stran.

Jak to může skončit? Klidně i hodně špatně – Turecko nyní „zkoumá“
původ zbraní, které mají kurdské milice v Sýrii nebo Iráku, nemluvě o
kurdském „undergroundu“ v samotném Turecku. Pokud „někdo“ bude chtít,
našlehá se příslušná hysterie a s ní naroste i počet terčů,
samozřejmě i v Evropě. A když si k tomu přičtete možnost, že by v
Evropě mohla navíc propuknout „dovezená válka“ třeba mezi sunnity a
šíity, muslimy a Židy, Araby, Turky a Afričany, znásobeno už dnes
působením třeba čečenských náboženských komand a čistě zločineckých
klanů původem snad ze všech koutů třetího světa… Neveselo, truchlivo.

Co bychom měli v příštích týdnech sledovat?

V té záplavě krizových situací si jistě každý tu svou „oblíbenou“
vybere sám…

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Herman: Dovede si někdo představit, že by dnes někdo v Německu chválil
okupaci Československa v roce 1939?

Ministr kultury Daniel Herman (KDU-ČSL) se na svém blogu na serveru Aktuálně.cz
zamyslel nad tím, zda by někdo obhajoval okupaci z roku 1939. Učinil tak v
souvislosti s článkem na ruském webu Zvezda, který uvedl, že
Československo by mělo být rádo za ruskou okupaci z roku 1968.

„Je smutné, že se v dnešním Rusku najdou lidé, kteří stále nechápou
trauma, jaké pro občany Československa znamenala okupace vojsky Varšavské
smlouvy v roce 1968. Nebylo to trauma jen pro nějaké údajné ‚revanšistické
síly‘, ale také pro mnoho komunistů. Tím spíše pro demokraty,“ sdělil
Herman. Podle jeho slov bylo výsledkem srpnové invaze v roce 1968
instalování zkostnatělého režimu, který tu dvacet let dusil jakýkoliv
pokus o změnu.

„Dovede si někdo představit, že by dnes někdo v Německu chválil okupaci
Československa v roce 1939? Že by používal argumenty, že nás Hitler
vlastně zachránil před bolševismem, nebo že jsme se jen vrátili tam, kam
jsme vždycky patřili? Tak v době protektorátu argumentovali ti, kteří s
tehdejším režimem kolaborovali,“ zmínil následně Herman.

Původní text ZDE

Komunismus podle slov ministra kultury nepadl v nějaké velké prohrané válce,
ale zhroutil se kvůli vlastní neschopnosti. „Proto jsme nebyli svědky
nějaké obdoby Norimberského procesu. Komunistický režim také trval déle,
takže se s ním zapletlo mnohem více lidí. Někteří z těch, co ho budovali
a sami se podíleli na represích po uchopení moci, se potom ocitli na druhé
straně proti němu,“ zmínil.

Materiál, který byl nyní v ruských médiích publikován, považuje za
drzost a varování. „Vojáci, kteří se tehdy na invazi podíleli a dodnes
žijí, by také chtěli mít pocit, že jsou veteráni a podíleli se na
něčem dobrém. Jenže nepodíleli,“ dodal Herman.

„Prezident Zeman se během současné návštěvy Ruska vyslovil proti
falšování historie. Přesně to se tu čtyřicet let dělalo a není důvod v
tom pokračovat. Falšování historie není mlčení o popravách a věznění
v 50. letech a o ničení životů za takzvané normalizace, ve skutečnosti
nenormalizace. Falšování historie by bylo popírat podíl na zločinech,
které tu od roku 1939 až do roku 1989 měli naši vlastní lidé,“ uzavřel
Herman s tím, že s historií se nevyrovnáme, dokud o ní budou trvat lži.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Vladimír Hučín: Popřáli jsme Zemanovi hodně tučného masa, silného
kuřiva a co nejvíce tvrdého alkoholu. A už to vyšetřuje policie

JINÝMA OČIMA Bývalý disident a pozdější důstojník BIS Vladimír Hučín
si myslí, že by se naši i evropští zpravodajci měli zaměřit na aktivity
ruských tajných služeb, protože začal jejich „frontální útok“.
Českou extrémní scénu podle něj sjednocuje podpora prezidenta Zemana,
který má tendence národ napřed strašit a pak zachraňovat.

Vývoj v Evropě během migrační krize nabral značnou dynamiku, u nás jsou
aktivní aspoň média a politici. Jak to hodnotíte?

Sleduji vývoj, ale nepodléhám strachu, jaký šíří lidé, kteří
donedávna byli někde schovaní za pecí a teď se snaží situace politicky
využívat k tomu, aby se zviditelnili. Spíš jsem ochoten naslouchat názorům
lidí, které reprezentuje například Tomáš Halík nebo Magda Vášáryová.
Obávám se hlavně těch, kteří se naučili pracovat se strachem. Problému
uprchlíků by se měly maximálně věnovat i tajné služby, i když
samozřejmě nejde u každého dělat bezpečnostní prověrku. Hlavně by ale
to téma nemělo být zneužíváno politiky, obávám se totiž, že toho
využijí krajně pravicové i levicové organizace. Lidé, kteří se na
tématu snaží vyprofilovat, jsou to často zároveň ti, kdo zde v minulém
režimu kolaborovali, a mnozí z nich v sedmdesátých letech jako
komunističtí činitelé schvalovali, aby se podporovala takzvaný národně
osvobozenecká hnutí a dostávaly se jim naše špičkové zbraně, munice,
semtex a cvičili se zde teroristé. Pokud jde o současnost, bojím se i
různých tzv. záložáků, kteří se ozbrojují a sympatizují otevřeně s
Putinem. Jsem tedy ve střehu nejen ve vztahu vůči těm, kdo do Evropy
přicházejí, ale i vůči těm, kteří s tím tématem straší a
získávají politické body.

Jak se podle vás bude vyvíjet konflikt v Sýrii poté, co Rusko začalo
stahovat své letecké síly? Je riziko většího konfliktu menší?

Rusko tam neprovádí žádné bohulibé akce, když útočilo i na
umírněnější opozici, a využívá maximálně svého vlivu na vedení
syrského státu. Turecko má svůj složitý problém s kurdskou menšinou, ale
jak jej vyřeší, lze nyní těžko říct. Západ v Sýrii jistě bude chtít
udržet vliv stejně jako Rusko, takže konflikt potenciálně hrozí, vývoj se
tedy dá jen těžko odhadnout.

Z vyjednávání s Tureckem vyplývá, že Evropě pomůže řešit imigrační
krizi. Jak vidíte nadějí, že například dohodnutý princip „jeden za
jednoho“ skutečně pomůže?

Je to obchod, který nemusí být z „vyššího pohledu mravního“ úplně
čistý, asi se ale musí vyzkoušet všechny prostředky, které by mohly
migraci zastavit nebo aspoň omezit. Jestli bude fungovat výměna „jeden za
jednoho“, nevím, ale nebude to jistě jednoduché, nejsem si jistý, jestli
má tento princip šanci uspět.

Po trojích zemských volbách CDU oslabila. Ustojí to kancléřka Merkelová a
její migrační politika?

Dalo se čekat, že Merkelová něco ztratí, ale ta ztráta není tak velká.
Záleží na tom, jak se jí bude dál dařit omezit migrační příliv. Ona
ale má také proti sobě ohromnou propagandistickou aktivitu krajně
orientovaných stran a skupin, které se snaží po internetu šířit různé
dezinformace a před volbami to mělo jistě velkou propagační hodnotu. Dohoda
s Tureckem by jí mohla pomoci, Německo má navíc velké možnosti, ekonomicky
je na tom mnohem lépe než třeba my.

Jak vidíte šance nových politických subjektů, které se na migrační
problematice profilují?

Tyto strany potřebují ke svému úspěchu vždy nějaké sociální napětí,
nejistotu a strach ve společnosti, díky tomu mohou získávat přízeň lidí.
Viděli jsme to v případě nacismu i komunismu. Krajně orientované strany
budou posilovat, ale například v Německu je tamní tajná služba
Bundesnachrichtendienst (BND) na rozdíl od naší BIS velmi schopná a věřím,
že dokáže extremistické projevy podchytit. BIS se začíná extremismu
věnovat až teď. Před časem jsem tvrdil, že extremismus u nás bude
problém, a bylo to označeno za šíření poplašné zprávy a byl to jeden z
trestných činů, za které jsem byl vazebně stíhán. Mohl bych tedy dnes
mít škodolibou radost.

Extrémně orientované subjekty působí i u nás, zatím ale tato část
spektra vypadá roztříštěně…

Pokusy o spojení a vytvoření jednotné fronty tady jsou, Konvička při
prosazování svého programu dosáhl velkého úspěchu, když se dostal až na
pódium s prezidentem Zemanem, který má tendence národ napřed strašit a pak
zachraňovat. Na to ta „čtvrtá cenová skupina“ bohužel slyší. Jak se
jim bude dařit, teprve uvidíme. Také finanční podpora ze strany
politického podnikatele Víta Bárty může těmto uskupením pomoci, on se už
jistě poučil z některých chyb a může to vést k nějakému překvapení.
Myslím si ale, že to zatím můžeme ustát.

Polarizace ve společnosti je vidět, v debatách na internetu je spousta lidí,
kteří se svým názorem sice jinak na veřejnost nejdou, ale na webu jsou
radikální. A stejnou možnost budou mít i u voleb. Miloš Zeman těmto
hlasům naslouchá a šikovně to dokáže i díky svému okolí ventilovat.
Podpora prezidenta tyto struktury spojuje.

Kromě toho, že jsou Češi jedni z největších euroskeptiků, je zde i
poměrně dost zastánců Vladimíra Putina a Ruska. Kde se taková podpora bere
v zemi, kterou Rusko, respektive SSSR dvacet let okupovalo?

V tom jsem podjatý, protože jsem byl opakovaně vězněn jak za komunismu, tak
za práci u BIS spojenou s problematikou, která se týkala Ruska. Česká
společnost je s ideou komunismu a napojení na Rusko velmi prorostlá, protože
si kdekdo v minulosti na kolaboraci s režimem postavil kariéru. Mladí zase
neznají předlistopadový systém a nedovedou si už spoustu věcí představit.
Ruské dezinformační centrály zde mají navíc řadu opěrných bodů a
organizací, jako je KSČM, Klub českého pohraničí, Svaz bojovníků za
svobodu, Klub přátel národů východu apod. Ty organizace mnohdy vypadají,
že jde o skupiny lidí s nějakými idejemi, ale když se podíváte důkladně
na to, z jakých struktur pocházejí jejich členové, je jasné, co je to zač.
Rusové tady mají spousty možností, loví mezi nespokojenými skupinami
obyvatel a jsou v tom úspěšní. Například na Bruntálsku pan Zifčák
velice úspěšně „přikapává jed do studen“, na Ostravsku má extrémní
komunista Statis Prusalis zámek, kde dokonce hostí Miloše Zemana. Rusko tady
má prostě spoustu lidí, kteří vyrostli na kolaboraci se socialismem a
nostalgicky na to vzpomínají, a mladí zase snadno podléhají nalévání
ideologie „lepších zítřků“.

Myslíte, že by ve střední Evropě mohlo dojít k nějakému „přerozdělení“
geopolitických sfér vlivu, pokud by se třeba rozvolnila EU nebo NATO?

Ano, ruské tajné služby pracují na destrukci EU a pronikají zde do
zájmových struktur. To by se mělo objevit i ve výroční zprávě BIS, a
myslím, že by tam mělo zaznít, že jsou tady velmi aktivní a mnohdy i velmi
úspěšné. Nevím ale, jak tomu u nás s omezenými možnostmi BIS čelit. Ze
svého působení v BIS jsem získal zkušenosti, že po nástupu sociální
demokracie se výrazně omezily problematiky jdoucí po linii extremismu.
Dokladovat například spojení aktivity lidí, kteří pracovali pro ruský
konzulát ve spojení s KSČM, byl velký problém, protože KSČM je
parlamentní strana. Sám jsem byl záhy po nástupu ČSSD zatčen a účelově
obviněn ze závažných trestných činů. Po nástupu sociálních demokratů
k moci došlo k tomu, že se na problematikách týkajících se Ruska nesmělo
pracovat. Já jsem si to na vlastní kůži vyzkoušel takříkajíc „přes
Pankrác“. Jsem tedy podjatý a považuji Rusko za velmi nebezpečný stát,
myslím, že naše tajná služba za současného politického vedení ohrožuje
naši bezpečnost.

Evropa sleduje s napětím, jak se budou rozhodovat Britové o setrvání v EU,
euroskepticismus sílí i jinde. Vydrží unie takové zkoušky?

Myslím, že Britové v unii na poslední chvíli setrvají a že z ní
nevystoupí, ale ty tlaky jsou velké. U ostatních států, kde jsou
euroskeptické tendence, by měly jejich tajné služby prioritně zvýšit
obezřetnost a věnovat se činnosti ruských tajných služeb, protože Rusové
v tomto směru zahájili úplný frontální útok. Očekávám, že se ve
výroční zprávě BIS informace o tom objeví a že se k tomu dostanou
novináři.

Jakou zprávou pro vás je to, že Miloš Zeman bude zřejmě kandidovat znovu
na prezidenta? A bude mít důstojného protikandidáta?

Nevím, jestli bude mít silného soupeře, ale my za KAN (Klub angažovaných
nestraníků) jsme mu už veřejně popřáli hodně tučného masa, silného
kuřiva a co nejvíce tvrdého alkoholu. Poté co jsme toto přání dali do
naší vitríny, už to vyšetřuje policie. Nadšení Zemanovou kandidaturou
samozřejmě nejsme a budeme dělat vše, aby zvolen nebyl.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Zasedání Rady federace věnované blokování reklamy RT a Sputnik za účasti
Simoňanové

26. října oznámila sociální síť Twitter, že zakazuje reklamu ze všech
účtů RT a Sputniku. Své rozhodnutí vysvětlila tím, že RT je zmíněna ve
zprávě ředitele amerických zpravodajských služeb z ledna 2017.

Přitom se zjistilo, že Twitter sám nabídl RT umístění reklamy na této
sociální síti během prezidentských voleb v USA v roce 2016, o čemž
neinformoval výbor Senátu USA pro rozvědku. RT nabídku Twitteru odmítl.
Sputnik reklamu na Twitteru nikdy nepoužíval.

Americká média obvinila Rusko z podpory Donalda Trumpa ve volbách přes
sociální sítě, avšak neposkytla žádné důkazy těchto tvrzení.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruské MZV zvažuje způsob reakce na americký tlak vůči ruským médiím

Formy a prostředky ruské reakce na tlak amerických úřadů na ruská média
pracující na území Spojených států se dnes projednávají, prohlásila
mluvčí ruského ministerstva zahraničí Maria Zacharovová.

„Co se týče forem a prostředků reakce na odpovídající akce amerických
úřadů… americké policie, jež jsou odpovědné za snahu vytlačit ruská
média z USA, tak na tom vše se bude pracovat v souladu s tím, jak se bude
vyvíjet situace s ruskými médii," řekla Zacharovová na brífinku.

Přitom dále dodala, že Moskva „nehodlá klást překážky" činnosti
amerických novinářů nebo novinářů jiných zahraničních médií.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Azarov: kyjevské ministerstvo lži se zamotalo v prohlášeních o Donbasu

Prohlášení kyjevské vlády o Donbasu nemají logiku, soudí bývalý
premiér Ukrajiny Nikolaj Azarov.

Ukrajinští politici aktivně přesvědčují obyvatelstvo, že Donbas
vytahoval peníze z jiných oblastí Ukrajiny. Premiér Jaceňuk a ministr
financí Jaresková vysvětlují příčiny zhoršení života na Ukrajině tím,
že Rusko, které „zabralo" Donbas, nechalo Ukrajinu bez příjmů, píše
bývalý premiér.

Ex-premiér je přesvědčen, že Donbas má ohromný význam pro Ukrajinu: jeho
vklad do ekonomiky, financí, sociálního rozvoje země byl více, než vklad
všech 9 západních oblastí Ukrajiny. Kyjevský režim, který rozpoutal
válku proti Donbasu, v podstatě rozpoutal válku proti Ukrajině, zničil
blahobyt jejích obyvatel a perspektivy rozvoje, zdůraznil Azarov.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Petra Procházková a Petruška Šustrová představily zajímavosti z Ukrajiny

Zahraniční reportérka Lidových novin Petra Procházková dnes ve svém textu
uvedla, že Ukrajina dva roky po Majdanu ukazuje, že již nezávisí na Rusku a
směřuje západním směrem. Poukazuje totiž na přejmenování Leninovy ulice
ve vesničce Kaliny na západní Ukrajině. Od včerejšího dne totiž nese
jméno Johna Lennona.

„Kdyby se mohlo známkovat, dostala by Ukrajina za poslední dva roky 2-.
Reálné výsledky odpovídají spíš trojce, ale je třeba přiznat
Ukrajincům obrovskou snahu a vůli nespadnout zpět do sovětské reality.
Podle znalce Ukrajiny, běloruského novináře působícího na Ukrajině Pavla
Šeremeta, lze charakterizovat situaci v současné Ukrajině dvěma slovy:
dynamická a nejednoznačná. Entuziasmus lidí a rodící se občanská
společnost jsou optimistické, opakující se vládní krize zase vyvolávají
v Evropě obavy,“ poznamenává Procházková úvodem svého textu.

Podle ní je asi největším úspěchem ukončení totální závislosti
Ukrajiny na ruském plynařském gigantu Gazprom, dále následuje úspěch v
podobě plnohodnotné armády i reformy vlády v nejrůznějších resortech.
Vznikla například i zcela nová policie, pokračuje boj s korupcí či
začíná příprava na privatizaci. „Někteří oligarchové ztrácejí vliv
na státní podniky s tučnými zisky, které de facto ovládali,“
poznamenává také.

Hlavním problémem země zůstává dle názoru Procházkové konflikt na
východní Ukrajině. „V nedohlednu je i návrat Krymu do lůna Ukrajiny.
Mírové rozhovory o statusu Donbasu ustrnuly na mrtvém bodě, Krym se dále
rusifikuje a ekonomicky se vzdaluje od Kyjeva,“ píše Procházková.

K tématu Ukrajiny se v Lidových novinách rozepsala dnes také česká
publicistka a disidentka Petruška Šustrová. Vyzpovídala totiž patriarchu
Ukrajinské řeckokatolické církve Svjatoslava Ševčuka. Hovořili
především o tom, proč je dnes v jeho zemi religiozita na vzestupu. Podle
něj je důvodem válka.

„Podle sociologických průzkumů dnes osmdesát procent Ukrajinců uvádí,
že věří v Boha. Na Ukrajině samozřejmě působí ještě mnoho jiných
konfesí, je to mnohonárodnostní a mnohokonfesijní stát. Jsou ovšem i lidé,
kteří se k žádnému vyznání ani víře nehlásí. Musím ale říci, že
nyní na Ukrajině religiozita vrcholí,“ konstatuje Ševčuk. A rozvíjí
důvody. „Nacházíme se ve velice tragickém období svých dějin. Máme
velmi mnoho mrtvých, velmi mnoho raněných, dva miliony uprchlíků. Nikdo z
vlády ani z politiků nebo diplomatů nedokáže lidem vysvětlit, proč tak
trpíme, jaký smysl mají naše oběti ani co s námi bude zítra. Proto lidé
na takové otázky hledají odpovědi v náboženství. Řekl bych, že válka
je příčinou toho, že se lidé hromadně vracejí k Bohu. Ale nejen to –
lidé se také začínají dívat kriticky na ty církve, na ty kostely, kam
tradičně chodili. Jakmile jim církev nedává odpovědi na otázky, které u
ní hledají, opouštějí ji,“ zkonstatoval s tím, že velkou krizi vlastní
identity prožívá například Ukrajinská pravoslavná církev moskevského
patriarchátu. „Lidé totiž nedokážou pochopit, proč lidé, kteří
patří ke stejné církvi jako oni, přicházejí k nim domů a zabíjejí.
Část těchto lidí z církve odchází a úplně odpadají od víry.
Někteří zase přecházejí k jiné pravoslavné církvi. Někteří se
uchylují k protestantům nebo k jiným vyznáním, kterých je na Ukrajině
opravdu hodně – ale stále dál hledají odpovědi na své existenciální
otázky,“ sdělil.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Damašek se bude při obnovování Sýrie spoléhat na Rusko, Čínu a Írán
– Asad

Damašek bude při obnovování Sýrie hledat oporu v Rusku, Číně a Íránu,
a to dokonce i v tom případě, že se Západ bude chtít zapojit, prohlásil
syrský prezident Bašár Asad v interview pro Sputnik.

Kromě toho zdůraznil, že Damašek poskytne ruským společnostem rozsáhlý
prostor ve sféře obnovování Sýrie.

Podle jeho slov, pokud zadáte tuhle otázku „jakémukoli syrskému občanovi,
tak jeho politická a emocionální odpověď bude taková, že my přednostně
vítáme společnosti z těch tří zemí, ale hlavně z Ruska".„Pokud máme
hovořit o infrastruktuře, tak je možné, že se dotýká ani ne desítek, ale
stovek různých oblastí a specializací. Proto si myslím, že před ruskými
společnostmi bude velmi široký prostor pro to, aby vnesly svůj vklad do
obnovy Sýrie," shrnul syrský prezident.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Zdeněk Zbořil se směje TOP 09 a ukazuje, jak zlé je to po včerejšku s
Merkelovou. A Babiš...

ROZJEZD ZDEŇKA ZBOŘILA Za ukazatel silné nepopularity kancléřky Angely
Merkelové považuje politolog Zdeněk Zbořil výsledek CDU v zemských
volbách v Bádensku-Württenbersku, v nichž se propadla o dvanáct procent.
Šokující je, že její pád přišel v tak zazobané spolkové zemi. I když
tam lidé nevystupují zdaleka tak aktivně proti migrační vlně jako
bavorští sedláci nebo bavorská vláda, tak tu obavu zřejmě cítí stejně
intenzívně, a proto tam s více než patnácti procenty uspěla Alternativa
pro Německo.

Podpořit zákon o obecném referendu přišel v pátek do Poslanecké sněmovny
prezident Miloš Zeman. Sněmovnu navštívil při příležitosti prvního
čtení zákona, ve funkci tak učinil pošesté. Ve svém vystoupení upozornil,
že zákon o referendu může částečně vrátit politikům jejich prestiž
tím, že jim umožní, aby se překonala bariéra odcizení mezi nimi a občany.
To však neslyšeli zákonodárci z opoziční TOP 09, kteří opustili na
protest proti hlavě státu jednací sál. „Nechceme slyšet vystoupení
Miloše Zemana, ani nechci říkat prezidenta, prostě vystoupení Zemana,“
vysvětlil pro iDNES.cz předseda poslaneckého klubu František Laudát. „Pro
nás jsou důležitá lidská práva. A to, jak se prezident chová v
zahraniční politice směrem k Číně a Rusku, to, co říká, je
neslučitelné s tím, s čím jsme do Sněmovny byli zvoleni my,“ dodal šéf
poslanců TOP 09.

„Pan prezident ukázal, že má za sebou dlouholetou praxi z parlamentních a
vládních debat, ve kterých vždy prokazoval, že umí mimořádně dobře
kriticky posuzovat a komentovat nejrůznější materiály předkládané
kýmkoli. Navíc tyto své námitky a komentáře – stejně jako v minulosti
– umí přednášet zpaměti, což svědčí o tom, že má nejen dobrou
paměť, ale také, že to, o čem mluví, přečetl a prostudoval. Tak byl
známý v parlamentních diskusích stejně jako na zasedání vlády. Tím se
liší od většiny našich politiků, včetně poslanců, kteří při
podobných příležitostech překoktávají materiály podstrčené jim jejich
asistenty a poradci. Jen s obtížemi pak dokáží sledovat další
diskutující, argumentovat a připomínkovat a vede to ke zmateným dodatkům
nebo úpravám předložených materiálů,“ hodnotí pro ParlamentníListy.cz
politolog Zdeněk Zbořil prezidentovo vystoupení.

TOP 09 bude prezidenta kritizovat, i kdyby si jen zašel na šálek kávy

Do komentování kroku TOP 09, strany noblesního čestného předsedy Karla
Schwarzenberga, se mu příliš nechce. „Gesto TOP 09 a vyjádření pana
poslance Laudáta nemusíme komentovat. TOP 09 bude kritizovat prezidenta, i
kdyby si šel v oblíbeném parlamentním bufetu koupit šálek kávy; a pan
Laudát je známý jako ‚jeden laudát‘. Tomu by nepomohlo, ani kdyby mu
prezident dal svůj projev na CD. Hezké sice je, že jemu a jeho
spolustraníkům jde o lidská práva, ale měl a měli by ctít alespoň
Ústavu České republiky. Když byl Miloš Zeman zvolen prezidentem republiky,
tak by ho měli oslovovat způsobem této úrovni odpovídající. Nevím, jak
si členové klubu TOP 09 říkají mezi sebou, ale mám strach, aby to nebylo v
Praze tak oblíbené ‚vole‘,“ přiznává politický analytik.

Prezident Miloš Zeman bude podle názoru předchůdce, Václava Klause, znovu
kandidovat na prezidenta. „Podle mého názoru prezident Zeman bude kandidovat
ve druhém volebním období a zdůrazňuji, že to nemám z jeho osobního
výroku, který by mi sdělil, aby nebyla mýlka. Ale z jeho chování tak
dedukuji. A proto se mi zdá naprosto bezpředmětné, aby se někdo jiný
pokoušel o prezidentskou volbu,“ reagoval Václav Klaus poté, co byl
opakovaně dotazován, zda bude zvažovat svou vlastní kandidaturu. Podle jeho
názoru má stávající hlava státu při beznaději na naší politické
scéně silnou voličskou podporu a v tomto smyslu si ji zaslouží.

Klaus nevidí mezi Zemanovými konkurenty žádnou výraznou osobnost

Podle Zdeňka Zbořila je exprezident v poslední době přímo bombardován
zbytečnými otázkami, jejichž účelem má být dozvědět se něco o jeho
případných dalších politických aktivitách, nebo jen o jeho zájmu o
funkci prezidenta. „Je to nejjednodušší, nač se může i mírně otupělý
žurnalista zeptat, ale nikdo ještě nepřišel na to, že Klausovy odpovědi
jsou vždy formulovány tak, aby mu umožňovaly hrát svou hru hned na
několika šachovnicích. A zdá se mi, že ‚mediální málokdo‘ si s touto
metodou ví rady. Mně se zdá nejvěcnějším Klausovým sdělením, že
nevidí mezi možnými Zemanovými konkurenty žádnou výraznou osobnost. A
říká nám, že buď se s tím budeme muset smířit, nebo že příštím
prezidentem může být nějaký neznámý ‚parašutista‘, viz předvolební
zjevení se Andreje Kisky na Slovensku,“ upozorňuje politolog.

Miloš Zeman se stal i nejvýraznější osobností loňského roku podle
průzkumu CVVM, když ho tak označilo 58,5 procenta respondentů. Za ním
skončili ministr financí Andrej Babiš (42 procent), premiér Bohuslav Sobotka
(19 procent), zpěvák Karel Gott (10 procent), předseda TOP 09 Miroslav
Kalousek (5,5 procenta) a hokejista Jaromír Jágr (4 procenta). „Přikládám
takovým ‚salonním průzkumům‘ velmi omezenou hodnotu. Chápu, že CVVM se
musí nějak živit, ale takto je to trochu na hlavu. Rozumím srovnávání
popularity pánů Zemana, Sobotky, Babiše, případně i pana Kalouska, jsou to
konec konců občany zvolení ústavní činitelé. Ale proč s nimi srovnávat
Karla Gotta nebo Jaromíra Jágra? Nevím, jak byly položeny otázky v této
anketě a kdo byli respondenti, ale jsem přesvědčen, že by se to dalo
sestavit i obráceně a Jágr s Gottem by se umístili daleko před všemi
jmenovanými politiky,“ míní Zdeněk Zbořil.

Kampaň proti Babišovi vedou z opozice i koalice ti, co by měli mlčet

Předseda hnutí ANO Andrej Babiš je dlouhodobě „populární“ i u
pravicové opozice, která chce požádat o svolání mimořádné schůze
Sněmovny kvůli kauze Čapí hnízdo. Snaha ODS a TOP 09 prý svědčí o tom,
že nejsou schopny nabídnout vlastní program, a tak alespoň kritizují jeho.
V nedělním pořadu Partie televize Prima uvedl, že jako Andrej Babiš
nevlastní ani nevlastnil firmu Čapí hnízdo. Agrofert se stal partnerem firmy
ještě před udělením dotace v roce 2008. Projekt se rozjel v období krize a
Agrofert musel převzít závazky. Pokud by ČSSD podpořila svolání
mimořádné schůze, tak by ho zajímalo, čeho se bude týkat. „Bude se
řešit, že dotace byla udělena za exministra zemědělství za ODS Petra
Bendla, nebo to, že chtěl firmu prověřit v roce 2013 tehdejší ministr
financí Miroslav Kalousek. Pokud pochybily nějaké vyšetřující orgány, je
třeba se obrátit na Kalouska,“ vyzval Andrej Babiš.

Postěžoval si, že novináři sledují i jeho dům. Především média
Zdeňka Bakaly pracují na kauze, která podle předsedy hnutí ANO neexistuje.
Velice aktivní je i někdejší šéfredaktorka „jeho“ MF Dnes Sabina
Slonková. Posteskl si také, že do Bruselu na něj posílá udání jeho
bývalý náměstek. „Nemám možnost, jakou tradičně má paní Slonková,
listovat si ve vyšetřovacích spisech nebo jiné dokumentaci, ať již jsou
jejich autory vyšetřovatelé domácí nebo zahraniční, ale pokud jsou
alespoň data, která pan Babiš na Primě uváděl, pravdivá, tak bych si
dovolil tvrdit, že celá záležitost je vyvolána politickými předvolebními
zájmy antibabišovských politických stran. Zajímavé je, že tuto kampaň
vedou lidé, kteří, kdyby se dokázali ohlédnout do minulosti, by měli
raději mlčet. A je jedno, jsou-li ze stran opozičních nebo vládní koalice,“
podotýká Zdeněk Zbořil.

O USA radši nehovořit, nebo se dostaneme na Gabalův seznam

Velvyslanec USA v České republice Andrew H. Schapiro se setkal s předsedou
Islámské nadace v Brně Muneebem Alrawim, „aby vyjádřil podporu a
solidaritu Spojených států s muslimskou komunitou v Česku i na celém
světě“. Bavili se o toleranci, inkluzi či stavění mostů mezi
jednotlivými náboženskými obcemi. „Dostalo se mi vřelého přivítání v
brněnské mešitě, která je již více než deset let důležitou součástí
muslimské komunity. Zvlášť v dnešní době je nutné dělat vše pro to,
abychom čelili předsudkům a naopak podpořili ty, kteří jednají ve jménu
míru a dobré vůle,“ pronesl americký diplomat. „Obávám se tuto
záležitost na tomto místě komentovat,. aby se ParlamentníListy.cz nedostaly
na seznam poslanců pana Gabala a paní Langšádlové, kteří chtějí, dotkne-li
se nějaký článek nebo komentář publikovaný v Česku ‚našich spojenců‘,
měli bychom je ‚mazat a mazat‘,“ směje se politolog.

Doporučuje tedy nechat Ameriku Američanům. „Ale všimněme si jen toho, že
po návštěvách rozhlasu a televize navštívil pan velvyslanec také obec
muslimů v Brně, a že jen mírně naznačil, že někteří lidé u nás
nemají rádi muslimy, inkluzi a veřejně prospěšné společnosti. Jeho
vyjádření je samozřejmě také autostereotypem, osobní předsudečností, z
níž máme pochopit, kdo jaký je. Tedy oni – domorodci – bez dobré vůle
a bez schopností jednat ve prospěch míru a dobré vůle, a na druhé straně
pan velvyslanec a země, jejíhož prezidenta u nás zastupuje, činí opak.
Ještě že máme své zpravodaje nejen ve Spojených státech a Evropské unii,
ale i v oblastech, kde se o ten mír a lidská práva jedná nejvíce, a ti nám
tvrdí, že zprostředkovávají informace ‚z první ruky‘,“ glosuje pro
ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil počínání velvyslance „míru a dobré
vůle“.

Na Slovensku se začíná rýsovat pohodlná většina, nikoli pohodlné
vládnutí

Pozorně sleduje i povolební vyjednávání na Slovensku, kde už jsou po
víkendu s vítězným Robertem Ficem ochotny vyjednávat o vládě vedle
Slovenské národní strany i Most-Híd a Sieť, což by znamenalo 85 ze 150
poslaneckých křesel. „Hlavně SNS se rozhodla jinak, než si dosud mnozí
představovali. Ačkoli se uvažuje i o úřednické či prezidentské vládě,
zdá se, že jakási obdoba ‚opoziční smlouvy‘ může vzniknout na
půdorysu slovenské kritiky Evropské unie s orbánovskou ingrediencí. Pokud
se to podaří, budou mít tyto čtyři strany pohodlnou koaliční většinu,
ale to ještě neznamená, že to bude pohodlné vládnutí. Jejich názory jsou
protichůdné v mnoha věcech a shodují se jen v antimigrační politice, kde
našly společnou řeč. Spojuje je větší, nebo menší důraz na
nacionalismus. Není to však šovinismus jako u Kotleby, ale spojuje je
myšlenka Slovenska, které se bude bránit,“ zdůrazňuje politický analytik.

Při ohlédnutí za summitem Evropské unie a Turecka z počátku minulého
týdne je přesvědčen, že dochází na slova těch, kteří už v roce 2008
poukazovali na to, kdo bude v Evropě někdy až brutálně prosazovat své
zájmy. „Jednání Turecka a EU dnes rozumím jako pokusu o spojenectví SRN (a
snad i Rakouska) s Tureckem a opatrně dodávám – na úkor některých
evropských zemí. Argument, že se ‚Evropa‘ nesmí nechat vydírat je
argument slabých a bezmocných. Stejně jako těch, kteří proti Turecku
šermují lidskými právy. Handrkování ‚kdo, koho a za kolik‘ je jenom
morálka orientálního bazaru, o které jsme už několikrát mluvili. V
takových případech, kdy jde jen o peníze, ačkoli se mluví o lidských
právech, předpokládám, že se naplní proroctví německých politiků.
Myslí si totiž, že když se Evropa už jednou vydírat nechala, proč by to
nemohlo jít i podruhé,“ upozorňuje Zdeněk Zbořil.

Osídlování Evropy bude pokračovat podle německého plánu

V reakci na návrhy ze summitu prohlásil premiér Bohuslav Sobotka, že Česká
republika je připravena přijmout syrské uprchlíky přímo z Turecka. ODS
označila plán za porážku ČR a vítězství Bruselu a jeho nesmyslných a
nefunkčních kvót. V původně dohodnutých kvótách není podle předsedy
strany Petra Fialy ani slovo o migrantech vracených z řeckých ostrovů do
Turecka, proto je přijetím uprchlíků z Turecka nelze naplnit. „Premiér se
tedy aktivně podílel na porušení dosavadních unijních dohod a souhlasem s
novým přemisťovacím mechanismem z Turecka překročil mandát, se kterým do
Bruselu jel,“ uvedl šéf ODS. Předseda vlády v tom však žádný problém
nevidí. „Prostě místo toho, abychom třeba vzali dvacet, nebo třicet
Syřanů z Řecka, tak vezmeme dvacet, nebo třicet Syřanů z Turecka. To je
vlastně jediný rozdíl,“ obhajoval Bohuslav Sobotka svoji myšlenku.

Česká republika se v loňském roce dobrovolně přihlásila k tomu, že na
své území přemístí 1100 migrantů z Itálie a Řecka. Povinnost přijmout
dalších 1691 uprchlíků z těchto zemí stanovilo Česku rozhodnutí
evropských ministrů vnitra ze září 2015. „Víme, že premiér Sobotka byl
pod velkým tlakem ze sousedních zemí a přispěl i k oslabení V4, které
bylo těm velkým v EU trnem v oku. To, co tvrdí pan Fiala je vlastně
nezajímavé, protože neznáme mechanismus, kterým by se autonomní politika
ČR dokázala prosadit na evropském fóru. To, kolik přijmeme, nebo
nepřijmeme uprchlíků, je vlastně také jedno, protože nemáme sílu svá
autonomní rozhodnutí jakkoli prosadit a z EU odejít nechceme. ‚Osídlování‘
Evropy bude tedy pokračovat podle německého plánu a jen přizvukování
těmto tanečkům bude ‚specificky české‘,“ podotýká Zdeněk Zbořil.

Klaus představoval vrchol kampaně Alternativy pro Německo

Před nedělními volbami do tří spolkových zemí odjel do Německa
exprezident Václav Klaus, aby podpořil názorově blízkou Alternativu pro
Německo (AfD). Ve čtvrtek vystoupil ve městě Villingen-Schwenningen v
Bádensku-Württembersku, v pátek v porýnském Neuwiedu. Právě tato akce, na
níž se objevil po boku předsedkyně Frauke Petryové, byla považována za
vrchol celé kampaně. „Je to pozoruhodné, ale myslím, že nevýznamné.
Pana exprezidenta to jistě uspokojí, a kdyby se náhodou rozhodl kandidovat v
příštích volbách do Evropského parlamentu, jistě by mu to trochu pomohlo.
Ale z hlediska vývoje politických poměrů v SRN to není tak důležité,
ačkoli ze svých návštěv Badenska-Wűrttemberska vím, že jsou tam úvahy o
‚ohrožení Evropy‘, respektive Německa, stále svěží. A je jedno,
jedná-li se o přistěhovalce z Asie nebo Afriky, ale třeba i ze střední a
východní Evropy,“ poukazuje politolog.

Největší údiv vzbudily výsledky, jimiž skončily volby v
Bádensku-Württenbersku, tedy s téměř 11 miliony nejlidnatější zemi
Spolkové republiky Německo. Poprvé zvítězili Zelení (30,3 procenta) před
CDU (27 procent), Alternativou pro Německo (15,1 procenta) a SPD (12,7 procenta).
Výmluvné je srovnání s předchozími volbami. Vládní strany ztratily
těžko uvěřitelných 22,4 procenta (z toho CDU 12 procent a SPD 10,4),
zatímco Zelení si polepšili o 6,1 procenta a AfD tu kandidovala poprvé a
celý zisk 15,1 procenta je tak jejím přírůstkem. „Znám lidi v
Bádensku-Württenbersku, ti si myslí, že jsou nejbohatší, že mají
nejlepší auta, ve Stuttgartu sídlí automobilka Mercedes, a hlavně že tam
nesmí být žádní cizinci. Ale to neříkají nahlas, protože jsou chytří.
Ale evidentně se tam to migrační téma rozbouřilo,“ konstatuje pro
ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

Pád CDU je o to děsivější, že nepřišel na východě, ale v zazobané
zemi

„Netvrdím, že výsledky v Bádensku-Württenbersku jsou předobrazem
celostátních voleb, ale je to významný ukazatel silné nepopularity CDU a
kancléřky Merkelové. To, že ztratily obě vládní strany, je ukazatel pro
nastávající volby do Bundestagu. Je to útok na velkou koalici v celém
Německu,“ tvrdí politolog. Ve čtyřmilionové Porýní-Falci vyhrála SPD (36,2
procenta) před CDU (31,8 procenta) a AfD (12,6 procenta). CDU kancléřky
Angely Merkelové tu ztratila proti minulým volbám podporu 3,4 procenta
voličů. Jediné prvenství si připsala ve východním více než
dvoumilionovém Sasku-Anhaltsku, kde jí dalo hlas 29,8 procenta voličů, ale i
to je o 2,7 procenta menší zisk než posledně. Druhou nejsilnější stranou
se stala Alternativa pro Německo (24,2 procenta), Levice s 16,3 odsunula SPD na
čtvrté místo (10,6 procenta). Sociální demokraté přišli o více než
polovinu voličů a ztratili 10,9 procenta.

„CDU vyhrála jen v jedné zemi, a to té nejmenší a ještě na východě.
Nesmíme zapomínat, že na něj se pořád dívají skrz prsty, vidí v něm ty
enderáky. O to víc je šokující, že pád CDU přišel v té bohaté,
spokojené, nebo dokonce zazobané spolkové zemi. Tam lidé nevystupují
zdaleka tak aktivně proti migrační vlně jako ti bavorští sedláci nebo
bavorská vláda, ale zřejmě tu obavu cítí stejně intenzívně,“ myslí
si Zdeněk Zbořil. Vítězní Zelení tam byli silní už v minulých volbách.
„Ale to byli takoví zvláštní Zelení, žádní mladí lidé, ti
představitelé byli kolem 55 let, ale dost toužili po účasti v zemské
vládě. Tentokrát se jim podařilo vyhrát a zřejmě budou sestavovat zemskou
vládu, což by bylo poprvé v dějinách Báden-Württenberku. Vítězství SPD
v Porýní-Falci nepřekvapuje, tam vyhrává tradičně,“ poznamenává
politolog.

AfD je projevem nového národního uvědomění v rámci Evropské unie

Za největšího poraženého považuje CDU. „Nečekal jsem, že to v
Bádensku-Württenbersku bude takový pád, to by mě nenapadlo. Myslel jsem,
že ztratí něco na úkor AfD, ale nenapadlo mě, že v této bohaté zemi bude
ztráta tak velká. SPD dokonce s AfD prohrála. A i když se na tamní vládě
bude zřejmě podílet, tak z hlediska efektu je to úhona na jejich dobré
pověsti. Ukázalo se, že AfD skutečně reprezentuje zájmy silné skupiny
obyvatel Německa, že to není jen nějaká chvilková hysterie, ale že se to
poslední dva, tři roky formovalo už jako homogenní politický proud. Tyhle
výsledky vyvolají větší zájem o AfD na území celého Německa, stoupne
její popularita a CDU a SPD budou muset přemýšlet, co dělaly špatně, a
nemůžou to jen tak hodit za hlavu. V hlavách politiků to vyvolá
přinejmenším na nějakou dobu zvýšený zájem o lidi, o nichž si mysleli,
že to jsou nějací extremisté,“ říká Zdeněk Zbořil.

V českých médiích bývá Alternativa pro Německo označována za
populistickou stranu. „Já bych je spíš označil za německé nacionalisty,
jenomže slovo nacionalista v Německu špatně zní kvůli souvislostem s
minulostí. Je to ale nový trend akcentování národní svébytnosti Němců,
není to jen plácnutí do vody. Dál bude záležet na tom, co bude spolková
vláda dělat v souvislosti s migrační krizí, jak bude úspěšná ve
zbavování se migrantů, což už pochopila a v posledních dnech to dělá.
Myslím si, že AfD je také projevem nového národního uvědomění v rámci
EU, protože do těchto dnů v ní bylo slovo nacionalismus div ne zakázaným
slovem a teď to mají ti slavní komisaři a poslanci na stole. A bude třeba
se také zajímat o to, jestli se v dalších volbách AfD nedostane do
Evropského parlamentu, jestli nebude mít zájem na tom, aby ovlivňovala
německou politiku v rámci EU,“ myslí si politolog.

Ačkoli většinou vnímáme politiku Německa přes vystoupení kancléřky
Angely Merkelové, ve skutečnosti je Německo velmi různorodé. „A když
začne kancléř jednat samostatně a ne v zájmu spolkových zemí, což se
Angele Merkelové stalo teď v souvislosti s migrační krizí, kdy začala
hájit jeden názor bez ohledu na názory jiných, tak tím se její pozice
reprezentanta celého Německa oslabuje. Najednou jdou do popředí
partikulární zájmy jednotlivých zemí, důkazem je ta neshoda s bavorskou.
Existuje sice tradiční napětí mezi Berlínem a Bavorskem, nejen tedy
Mnichovem, ale tentokrát došlo téměř k roztržce. A kritika Angely
Merkelové z pozic nejvyšších bavorských představitelů byla typická.
Možná kdyby se v Bavorsku konaly volby také v tomto termínu, než vyvane to
vzrušení, tak by to tam třeba dopadlo stejně jako právě v
Bádensku-Württenbersku,“ uvažuje Zdeněk Zbořil.

V každém případě by se neúspěch vládních stran a především CDU měl
projevit změnou politiky Německa v otázce migrační krize. „Myslím, že
jako na signál budou na výsledky těchto zemských voleb reagovat, ale
strašně špatně se to odhaduje, protože nejen celá Evropská unie, ale i
spolková vláda reagovaly na krizi chaoticky. Takže se domnívám, že chaos
bude pokračovat, protože nejistota, kterou volby zasejí do řad současných
německých politiků, je může dovést k ještě zmatenějším závěrům.
Nebo se objeví skutečně někdo, kdo přijde s novým plánem na řešení.
Mohla by to být i Angela Merkelová, ale musela by si vybrat někoho jiného,
než s kým tu politiku dělala dosud. Takže v důsledku voleb může dojít k
nějaké změně německé politiky, ale stejně tak se může prohloubit ta
současná zmatenost, kterou tamní politici projevují,“ dodává politolog.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Puškov odpověděl na Volkerova slova o „kroku zpátky“

Ruský senátor Alexej Puškov okomentoval prohlášení zmocněnce MZV USA pro
Ukrajinu Kurta Volkera, že jeho poslední schůzka s pomocníkem ruského
prezidenta Vladislavem Surkovem byla „krokem zpátky“.

Volker dříve prohlásil v interview pro Politico, že podle výsledků
poslední schůzky se Surkovem se vrátila jednání „k výchozímu návrhu".
Připustil přitom, že je to spojeno nikoli s Ukrajinou, ale se stavem
rusko-amerických vztahů, anebo s tím, že se nekonala jednání mezi
prezidenty Ruska a USA Vladimirem Putinem a Donaldem Trumpem.

V polovině listopadu měli Surkov a Volker v Bělehradu třetí kolo jednání
o urovnání situace na Donbasu. Jejich první schůzka se konala v srpnu v
Minsku, a druhá — v říjnu v Bělehradu.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
V Bruselu jsou z Trumpa na prášky, prostě paráda. Odpudivá a mstivá
Clintonová by byla schopná rozpoutat celosvětovou válku. Znalec USA
promlouvá

ROZHOVOR Bývalý ředitel proamerického Občanského institutu Michal Semín,
který se s neokonzervatismem a OI rozešel, říká, že Hillary Clintonová je
„z nejodpudivějších tváří současné americké politické scény,
arogantní, mocichtivá, mstivá bisexuálka, důvodně podezřelá z mnoha
závažných zločinů a schopná rozpoutat celosvětový válečný konflikt.“
„Po Brexitu další studená sprcha. Budou se tvářit děsně diplomaticky,
ale jsou z toho na prášky. Prostě paráda,“ říká Semín o tom, jak se
tváří v Bruselu.

Donald Trump k překvapení mnohých vyhrál. Čekal jste to? Paul Craig Roberts
varoval před volebními machinacemi. Takže to bylo pomýlené varování? Nebo
elity vzaly Trumpa na milost? Či jak to podle vás bylo?

Zní to v danou chvíli asi nepřesvědčivě, ale na rozdíl od řady svých
přátel, o nepřátelích ani nemluvě, jsem tento výsledek spíše očekával.
Zároveň jsem si však uměl představit, v závislosti na změněných
okolnostech, i opačný scénář. Nicméně poté, co nebylo Trumpovi
zabráněno v tom, aby se probojoval do finále závěrečného klání o Bílý
dům, ve mně přesvědčení o tom, že se stane prezidentem, jednoznačně
převážilo. Pokud jde o volební machinace – nelze vyloučit, že navzdory
přesvědčivému vítězství Donalda Trumpa k dílčím volebním podvodům
došlo. Vždyť o volebních přístrojích, evidujících hlasy pro Clintonovou
i po stisknutí tlačítka Trump, vyšla k dnešnímu dni již celá řada
článků. Na celkovém výsledku to však nic nezměnilo. Možná i proto, že
alespoň část vámi zmiňovaných elit si zvolení Donalda Trumpa v zásadě
přála. Vysvětlím později.

Dobrá. Co lze tedy od něho po nástupu do úřadu očekávat? Bude skutečně
tak razantní, jak sliboval v kampani? A v čem se jeho způsob výkonu funkce
bude nejmarkantněji lišit od toho, kdyby vyhrála Hillary Clintonová?

Je nesnadné v tuto chvíli odhadnout, kolik předvolebních slibů splní.
Vždyť po pravdě řečeno ani nevíme, co z toho myslel vážně, a co ne.
Každopádně podmínkou toho, aby splnil do puntíku vše, co v kampani
sliboval, je spolupracující Kongres a administrativa, která mu nebude házet
klacky pod nohy. Nebude to tedy mít rozhodně snadné. Pokud jde o druhý dotaz:
Myslím, že není až tak důležité, zda a jak by se od sebe lišili
způsobem výkonu funkce, ale tím, co by v praxi prosazovali. Trump si nemůže
dovolit politiku podobnou té, kterou by prosazovala šílená Killery. Jeho
voliči, vkládající do něj nemalé naděje, by mu to nikdy neodpustili.

Co z jeho sympatického národně konzervativního a antiglobalizační programu
bude nakonec Trump reálně prosazovat, to se teprve ukáže. V tuto chvíli je
nejdůležitější to, že se prezidentkou nestala Hillary Clintonová. To, že
se do Bílého domu nebude stěhovat jedna z nejodpudivějších tváří
současné americké politické scény, arogantní, mocichtivá, mstivá
bisexuálka, důvodně podezřelá z mnoha závažných zločinů a schopná
rozpoutat celosvětový válečný konflikt, je nejen pro mne skutečnou úlevou.
Bez Trumpa by nikdy poražena nebyla, ostatní republikánští uchazeči o
pomyslný politický trůn v USA na to neměli, topolánkovsky řečeno, gule.

Někteří prezentují Donalda Trumpa jako „poslední vzpouru bílého
heterosexuálního křesťanského muže“. Lze to tímto způsobem popsat? Co
jeho úspěchu nejvíce pomohlo? Navzdory všem médiím, průzkumným
agenturám, celebritám, „osobnostem“, akademikům, velkým sponzorům…

Ano, i takto lze na Trumpovo vítězství pohlížet. Navzdory jeho ne vždy
přitažlivým charakterovým vlastnostem se mu tím, jak otevřeně o mnoha
problémech dnešní doby hovořil, podařilo získat na svou stranu snad
všechny skupiny amerických občanů, jimž se příčí multikulturní
ideologie, politická korektnost či zjevné nepřátelství Obamova režimu
vůči tradiční rodině či křesťanství.

Vámi zmíněná mediálně-kulturní „americká kavárna“, podporující
Hillary, k Trumpově úspěchu však paradoxně také přispěla. Přeci každý,
kdo má zdravý rozum a připojení na internet, si musel již dávno všimnout,
jak „média hlavní stoky“ manipulují a lžou. Trávil jsem volební noc
jejich sledováním. Nedalo se přehlédnout, jak se v průběhu sčítání
hlasů měnil výraz ve tváři přítomných presstitutů ze štábů CNN (neboli
Clinton News Network) či naší „veřejnoprávní“ ČT. Úchvatný
zážitek. Ostatně fenomén ČT by si od někoho k tomu povolaného zasloužil
podrobnější komentář. Nebo vám snad nepřijde směšné, jak se v jedné
malé gubernii „svobodného světa“ dělala kampaň za zvolení Hillary
Clintonové prezidentkou?

Co lze nyní od Trumpa očekávat v zahraniční politice ve vztahu k Evropě,
Rusku, Blízkému východu a Číně? Věříte, že by například zásadně
„osekal“ NATO, či se jen zmírní konfrontační styl vůči Rusku? Válka
proti Rusku tedy nakonec nebude?

V této oblasti jsem víceméně přesvědčen o tom, že Trump svým
předvolebním slovům dostojí. Bude hledat společnou řeč s ostatními
mocnostmi, Rusko nevyjímaje. Samozřejmě za předpokladu, že se mu podaří
zabránit infiltraci válkou posedlých neokonzervativců do své budoucí
administrativy. Uspěje-li, pak je vítězství Trumpa v prezidentských
volbách vítězstvím nás všech i bez ohledu na to, zvítězí-li i na
jiných frontách.

Očekáváte, že Trump udělá něco zásadního v oblasti takzvané kulturní
války: ov tázce potratů, gender ideologie, homosexuálních manželství…

Pokud tak učiní, vejde do dějin jako skutečný kontrarevolucionář.
Každopádně slíbil, že uprázdněné posty v Nejvyšším soudu – hovoří
se až o třech – obsadí lidmi formátu nedávno zesnulého Antonina Scalii.
I proto si získal podporu konzervativních křesťanů volajících po
zásadním posunu směrem k ochraně nenarozeného života a tradiční rodiny.
Rovněž přislíbil zrušit takzvaný Johnsonův dodatek, daňově trestající
ty náboženské společnosti, jež veřejně zaujímají politická stanoviska.
Slíbil též ukončit financování potratářské organizace Planned
Parenthood, jejíž zájmy dlouhodobě zastupuje poražená Hillary. V
případě jejího zvolení jsme si mohli být jisti tím, že prosazování
konzervativních postojů k rodině či ochraně lidského života by bylo
ještě obtížnější, než jak je tomu nyní. Proto je pro mne
nepochopitelný postoj některých veřejně známých křesťanských
aktivistů či politických analytiků, že oni by Trumpa nikdy nevolili.

Omezí Trump zásadně imigraci?

Pokud by v otázce imigrace zůstal nečinný, velmi by si tím u svého
elektorátu ublížil. Nicméně bez ohledu na to, jakých praktických
výsledků dosáhne, tak již samotný fakt, že se prezident USA neklaní
bůžku multikulturalismu a dialogu s „náboženstvím míru“, je
povzbuzením pro každého, komu není lhostejná civilizační a kulturní
identita vlastního národa a státu.

Jaký to bude mít dopad na Německo a na politiky EU, která, například, co
se týče sankcí, stínovala politiku USA? A co TTIP?

Po Brexitu další studená sprcha. Budou se tvářit děsně diplomaticky, ale
jsou z toho na prášky. Prostě paráda. A TTIP? Ten je za dané situace
neprosaditelný. Smluvní zakotvení globálního korporátního socialismu s
onou čím dál tím nelidštější tváří si bude muset počkat na jiného
amerického prezidenta.

Jaký vliv bude mít Trumpovo prezidenství na českou politiku a takzvanou
pravdolásku, která měla silné zázemí v zámoří a na americké ambasádě?

Doufám, že se Trumpovo vítězství pozitivně projeví i u nás. Předně
tím, že místní americká ambasáda, ať už je obsazená kýmkoli, přestane
aktivně zasahovat do českého veřejného a politického života, například
financováním obscénních akcí místních LGBT aktivistů. Přestane-li
strýček Sam – už jsem málem řekl Brady – živit naši stále politicky
ambicióznější „neziskovou“ sféru, pak asi zase začnu chodit
malostranskou ulicí Tržiště bez toho, abych si v její nejpřísněji
střežené zóně alespoň jednou pořádně odplivl.

Václav Klaus uvedl, že teď by mohla nastat řetězová reakce v Evropě.
Přichází vzpoura obyčejných „nasraných“ lidí? Může následovat
vítězství Hofera, Le Penové, Alternative für Deutschland...?

Může. A bude. Alespoň do té doby, než nastane to, čeho se nyní nejvíce
obávám.

Co tím myslíte?

Víte, vzhledem k tomu, jak silná je pozice globalistů za kulisami veřejného
života, je poměrně přesvědčivé vítězství kritika globálního
vládnutí, nota bene v amerických prezidentských volbách, opravdu něčím
nesamozřejmým. Jak je možné, že mu v tom soudruzi z „deep state“
nezabránili? Vždyť umějí-li vyvolávat barevné revoluce a obsazovat
uvolněné úřady svými lidmi jinde ve světě, jistě si umí udělat
pořádek i na vlastním dvorku. Proto se musíme ptát, proč dané kruhy
nevyvinuly dostatečné úsilí na to, aby se prezidentem USA stala Hillary
Clintonová.

Vy snad chcete naznačit, že ani Trump nebude mít šanci omezit vliv
nadnárodních korporací, bank, Fedu…?

Moc bych si přál, abych se v tom, co nyní řeknu, mýlil. Stávající
finanční systém, udržovaný při životě jen dalším zvyšováním dluhů,
se již nejeví jako nadále neudržitelný. V ohrožení se nachází i dolar,
sloužící dosud jako světová rezervní měna. Až se globalisté rozhodnou
vytvořit nový, stabilnější finanční systém, následkem zániku systému
předchozího a především pádu dolaru pak zcela jistě hrozí, že se USA z
pozice supervelmoci přesunou na úroveň dnešních banánových republik.
Rozhodně se to však nestane dřív, než 20. ledna 2017, tedy poté, co se
nově zvolený prezident Trump ujme svého úřadu. A to proto, aby z nastalých
potíží, proti kterým byla finanční a hospodářská krize po roce 2008 jen
drobnou nehodou, mohli být obviněny nikoli globální finanční elity, ale
antiglobalisté a konzervativní národovci, reprezentovaní dnes Donaldem
Trumpem. Ti budou prohlášení za viníka vzniklé sociální a hospodářské
krize a i mnozí z těch, kdo Trumpa volili, budou volat po další Změně s
velkým Z, tentokrát z rukou větších machrů, než byla zdravotně i jinak
hendikepovaná Clintonová.

Z toho však neplyne, že bychom se neměli z Trumpova volebního vítězství
radovat. Nikde totiž není psáno, že moc globalistů je neomezená a jejich
plány nezvratitelné. Třeba jim opravdu docházejí síly na to, aby se
účinně bránili rostoucímu hněvu těch, kteří si navzdory indoktrinační
mašinérii postmoderní globální kavárny uchovali touhu po svobodě a
životě podle starých, osvědčených hodnot naší původní křesťanské
civilizace.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ministerstvo obrany Německa odpovědělo na žádost Ukrajiny sankcí proti
Schröderovi

Německá ministryně obrany Ursula von der Leyenová byla skeptická ohledně
myšlenky ukrajinského ministra zahraničí Pavla Klimkina o naložení sankcí
proti bývalému kancléři Gerhardovi Schröderovi. Řekla to v rozhovoru pro
noviny Bild.

Moderátoři vysílání navrhli, aby pokračovali frází „Sankce proti
Gerhardovi Schröderovi…".

„Měli bychom o tom diskutovat s velkou opatrností a až po odpovídající
kontrole," zdůraznila von der Leyenová.

Klimkin v rozhovoru pro Bild uvedl, že sankce ze strany Západu by se měly
týkat i osob, které „propagují projekty" Moskvy v zahraničí. Zvláště
zmínil Schrödera a nazval jej „nejvýznamnějším lobbyistou pro Putina".

Později však šéf ukrajinského ministerstva zahraničí uvedl, že neměl na
mysli osobní sankce proti bývalému kancléři.

Dříve Schröder uvedl, že nebude měnit postoj vůči Vladimíru Putinovi ani
navzdory kritice proti jeho osobě.

Gerhard Schröder působil jako kancléř Spolkové republiky Německo v letech
1998 až 2005. V září loňského roku byl zvolen do představenstva
společnosti Rosneft, třetího největšího hráče na německém trhu
rafinace ropy. Celková kapacita společnosti činí 12,5 milionů tun ročně.

Bývalý kancléř opakovaně mluvil o svém přátelství s Putinem a
negativním postoji k protiruským sankcím. „Víte, kdybych byl v
představenstvu americké firmy a ne ruské společnosti, všichni by řekli,
že je to skvělé. V této kritice je určitý náznak pokrytectví," řekl
Rheinische Post.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Savčenková požádala Trumpa, aby zpřísnil sankce vůči Rusku

Poslankyně ukrajinské Nejvyšší rady Naděžda Savčenková napsala novému
americkému prezidentovi Donaldu Trumpovi dopis, jehož kopii v angličtině a
ukrajinštině zveřejnila na své stránce na sociální síti Facebook.

Trump zvítězil ve volbách 8. listopadu a své funkce se ujme po inauguraci 20.
ledna.

Ve svém dopise Savčenková žádá Trumpa, aby nerušil, ale naopak posílil
sankce vůči Rusku a rozšířil vojenskou pomoc pro Ukrajinu.

Savčenková rovněž požádala Donalda Trumpa, aby zvýšil podporu Ukrajiny,
a vyzvala k rozhodnějším akcím amerických diplomatů zaměřeným „na
osvobození rukojmích v ruských věznicích". Ukrajinská poslankyně
zdůraznila, že nový americký prezident může zabránit třetí světové
válce.

Trump ještě jako kandidát navrhoval, aby USA omezily vměšování do
záležitostí jiných zemí. Když hovořil o konfliktu na Ukrajině, pak
republikán mimo jiné řekl, že „tento problém se dotýká Evropy mnohem
víc, než nás" a že jsou to právě evropské země, kdo ho musí řešit v
první řadě.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Jiří Pospíšil: Máme u nás velký problém s ruskou propagandou. Všechno
jsem to kolegům v Bruselu sdělil

Evropský parlament varoval před rostoucí propagandou z Ruska. Podle
europoslance Jiřího Pospíšila zvoleného za TOP 09 je dobře, že si Brusel
všímá ruské propagandy. Podle Pospíšila dopady ruské propagandy vidíme i
u nás, což také kolegům v Evropském parlamentu sdělil. Kromě toho také
ve vysílání prohlásil, že EU potřebujeme, byť se mu nelíbí všechno, co
dělá. Bohužel mimo jiné nezvládá uprchlickou krizi ve Středomoří.

„Už jenom fakt, že se o tom v Evropském parlamentu vedla debata, že si
tohoto problému všímá, je dobře. Ale nemyslím si, že by s tím mohl něco
udělat Brusel, je to na jednotlivých národních státech. Já sám jsem řekl,
že my v České republice máme veliký problém s Ruskou propagandou,"
oznámil hned v úvodu středečního Interview ČT24 Pospíšil.

„Vaše televize ostatně informuje o tom, že zde jsou nějaké weby, které
zkreslují situaci a snaží se např. o situaci v Rusku informovat jinak, než
jaká je realita. Pokud někdo na internetu píše, že je Putin skvělý
demokrat a v Ukrajině není žádná válka, tak to nedělá proto, že by se
mýlil, ale protože tím sleduje nějaký cíl,“ pokračoval host.

Sám si prý říká, že je důležité Evropskou unii udržet, protože bez
ní by hrozilo, že bychom se dostali do sféry vlivu Ruska. To prý neznamená,
že by Pospíšil odkýval Bruselu všechno. Já řeknu myšlenku, kterou
sdílím s Karlem Schwarzenbergem, byť někde není moc populární, že čím
méně bude v Evropě Bruselu, tím více Moskvy bude u nás,“ podotkl. I
navzdory tomuto názoru je ovšem přesvědčen, že se bez EU neobejdeme. U
současné Evropské komise pak ocenil, že velmi významně omezila priodukci
nových a nových regulací.

Posléze věnoval pozornost myšlence na zřízení společné evropské armády.
Jako politik uznává, že se nevyzná ve všech otázkách, proto dá na názor
odborníků. Generál Petr Pavel či někdejší náčelník Generálního
štábu ČR varují Evropu před ustavením společné armády. Podle názoru
těchto specialistů bychom se měli věnovat spíše posilování naší obrany
v rámci NATO. „NATO je dnes jedinou silou v Evropě, která může pomoci,
když je někdo ohrožen. EU nezvládá ani krizi ve Středomoří, místo toho
tam musejí pomáhat lodě NATO. NATO je prostě dnes realita, zatímco
společná evropská armáda je chiméra,“ rozohňoval se před kamerami
Pospíšil. Současně ovšem divákům oznámil, že EU bude vydávat půl
miliardy euro ročně z rozpočtu na armádní výzkum, aby byl evropský
vojenský průmysl konkurenceschopnější.

Z tohoto mám u pana Trumpa velký strach

Chápe varování budoucího amerického prezidenta Donalda Trumpa, že Amerika
nebude Evropu chránit zadarmo a vyžaduje po evropských státech, aby
odváděly na obranu to, k čemu se samy zavázaly. Většina států NATO to
nedělá.

Má prý ale velký strach z jedné věci, z příklonu Donalda Trumpa k
Putinovi. „To je pro mě velká noční můra. To, že je Putin nebezpečný i
pro nás, je prostě fakt. Dnes je v Evropě mnohem víc ruských špionů.
Otázkou je, co udělá Trump, jestli se přiblíží Vladimiru Putinovi a nás
tak trochu obětuje. To by se mi ani trochu nelíbilo.“ Jako Čechovi by se mu
nelíbilo ani to, kdyby Trump ustoupil od sankcí vůči Rusku, protože byly
zavedeny kvůli ruské anexi Krymu, na které se zatím nic nezměnilo. Není
tedy důvod odstupovat od sankcí.

Nakonec pronesl pár slov i k Islámskému státu. Sám prý bere velmi vážně
hrozbu, že k nám míří aktivní bojovníci IS, kteří mohou v Evropě
páchat útoky. Podle Pospíšila je na jednotlivých tajných službách
národních států, aby si předávaly informace a ve spolupráci se snažily
teroristické útoky mařit a předcházet jim. S tím prý Brusel mnoho udělat
nemůže.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Putin potvrdil novou zbraň: nepřemožitelná jaderná hlavice, obrana nemá
žádnou šanci

Putin, kterého cituje stanice BBC, nové zbraně představil zúčastněným
stovkám předních vládních činitelů a zákonodárců prostřednictvím
videoprojekce.

Mezi dalším arzenálem, který Putin zmínil v druhé části svého
dvouhodinového projevu v moskevské Manéži, figuruje i nový typ těžké
balistické střely Sarmat, jakož i bezpilotní podmořský dron, který
startuje z ponorky, dokáže zasáhnout letadlové lodě a pobřežní
zařízení a je nevystopovatelný,

Putin zároveň vyzval obyvatele, aby navrhli jména pro tyto nové bojové
systémy. Jejich vývoj zdůvodnil tím, že Rusko takto reagovalo po svém
dlouholetém nátlaku na USA, aby Washington neodstoupí od protiraketových
dohod. Zdůraznil, že pokud by někdo zaútočil na Rusko jadernou zbraní,
dočkal by se okamžité odplaty.na nemá žádnou šanci.

Ruské operace v Sýrii - na podporu vládních sil v boji proti povstalcům a
extremistickým skupinám - ukázaly zvýšené obranné schopnosti ruské
armády, podotkl šéf Kremlu.

Rusko podle Putina také zintenzivňuje své zájmy v arktické oblasti
posilováním vojenské infrastruktury. Prezident připomněl, že v
následujících měsících se otevře i nový most spojující Ruskou federaci
s Krymem, který Moskva anektovala od Ukrajiny v roce 2014.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
David Martínek: Trump. Krizový manažer pro zchudlou Ameriku

Donald J. Trump vyhrál americké volby a nyní do prakticky prvního
globálního prezidenta planety projektují své představy, obavy, naděje
nekonečné zástupy lidí.

Ano, máme prvního prezidenta planety. Protože tyhle volby ukázaly, jak je
svět ve skutečnosti malý a propojený. A jak lidé hluboce vnímají
ohrožení míru. A brzkou a hrozící válku na hranicích s Ruskem.

...

Trump vyhrál volby proto, protože dal jasně najevo respekt k Putinovi. Pro
všechny, kdo ho volili, to byla jasná zpráva. Tenhle chlápek nebude chtít
válku.

Je možná divnej, fanfarón, má hrozný účes, velkopanské chování,
nablýskaný pozlacený hotely, ale na tanky kašle. On je obchodník. A
byznysmen.

Lidé zvolili dobře. Zatímco v Česku a jinde stále ještě krmí média a
umělci polis nesmyslnými mýty o zářivé demokracii a úspěšném Západu,
Západ a především Spojené státy zápasí o každodenní holou existenci.
Rozmáchlá teritoriální politika, podpořená vojenskou a zpravodajskou
agendou umožnila po pádu berlínské zdi Státům stát se jediným světovým
hegemonem. Opanovat politicky a později i hospodářsky prostor celého světa
a celému světu nejprve dobrovolně a později násilím vnutit svou vizi, jak
by svět měl vypadat. Dolar jako hlavní světová měna. Suroviny jsou
majetkem a výsostným zájmem Ameriky. Americká demokracie je doporučeným
systémem pro celou planetu. Jak to dopadlo, vidíme všichni. Nedopadlo.

Zatímco Amerika investovala nesmírné prostředky do upevňování svého
vlivu a strategických pozic pro příští možné rozšiřování, doma
začala rychle chátrat. Není divu, každá i menší válčička, natož
regulérní válka stojí nepředstavitelné peníze. Státy navíc platí za
dovoz surovin, hlavně ropy, astronomické částky (600 miliard dolarů ročně
jen za ropu). Díky módě outsourcingu americké podniky takřka vybagrovaly z
těla vlastních korporací a firem střední a nižší střední manažerský
stav. Úbytek platů, know-how, které tato třída vytváří a opatruje, se
krátkodobě projevil v lepších bilancích. Supermanažeři a nejvyšší
šéfové korporací si mohli vyúčtovat extrémní bonusy. Ale přesun
výrobních a vývojových kapacit na dálný východ se, jak se ukazuje s
časovým rozlišením, obrátil proti jejím apologetům. Asijské firmy se
vrátily na americký trh a skoupily a skupují oslabené americké značky.
Jakoby všichni zapomněli na jednoduché pravidlo, že tam kde je práce, je
zároveň i život.

Navíc, tahle entropie, řízená pouze dravčími zájmy bank, korporací a
nenasytných investorů tu či onde vybublá v pořádnou ránu. Jednou je to
hypoteční krize, jindy internetová bublina, někdy přepákované deriváty,
jindy další kolo ropné války.

Trump tohle ví. Jako správný krizový manažer má plán a rovnou jej
srozumitelně komunikuje. Mluví o tom, že donutí americké korporace se
vrátit domů. Nabídne jim nižší daně. A na zboží vyrobené jinde uvalí
cla. Nejde o obchodní válku, jde o to, dostat průmysl zpátky do kondice.
Jako člověk, který sám stál ve svém životě před bankrotem má přesně
ty potřebné schopnosti, které v tuhle chvíli Amerika potřebuje. Trump chce
stavět dálnice. Není divu. Americká infrastruktura je zanedbaná. Dálnice,
dopravní infrastruktura, vlaky, elektřina, síťová vedení. Ale také
nemocnice, školy, veřejné budovy, nádraží a metro. Na stát se v Americe
dlouho kašlalo.

Takže přichází nesmírně potřebná změna.

Navíc Trump má buď rozum, nebo má štěstí.

Z hlediska ekonomických cyklů je obnova a nástup nové infrastuktury horkým
tématem počátku dlouhého cyklu. Trump přichází přesně a v přesný
moment.

Je to první politik na světě, který globálně ohlašuje a spouští nástup
nové vlny. Hlavním tématem nové vlny bude rekonverze a rekonstrukce světa.
Cílem je přestavět svět na půdorysu toho starého. Dát staré konstrukci
světa nový smysl. Novou funkci.

Když tuhle vzletnou formulaci zjednoduším, tak si to představte tak, jako by
ve vašem městě někdo dal těm nevzhledným, opuštěným a dysfunkčním
barabiznám nový účel. Opatřil je soláry, změnil jejich funkci a smysl,
tak, aby nově sloužily novému účelu.

Netřeba stavět dál do krajiny, netřeba dobývat dalších zemí. Je třeba
obnovit města a civilizaci v jejich původních obrysech. Vtipně, moderně,
chytře, levně.. možná i krásně.

Vtipné je, že tuto vizi startuje prezident Spojených států. Přesně v
tradici Ameriky. Být první na světě a být nejmodernější. A nejlepší.
Kontextová reklama Sklik

Já osobně jim to moc přeji.

Co z toho plyne pro nás?

My jsme dálnice dostavěli. Naše infrastruktura není na tak mizerné úrovni.
My musíme budovat dálnice také, ale digitální. Je třeba využít
potenciálu těch nesmírně chytrých lidí, které máme, aby byli schopni
založit a do planetární velikosti dovést vlastní podniky. IT,
biotechnologie, nanotechnologie, robotiku. Výrobu špičkových dopravních
prostředků. Jak auta, tak i veřejné dopravní prostředky - letadla,
lokomotivy, vlaky, vagóny, tramvaje, busy. Potřebujeme nakopnout přesné
strojírenství, postavené na bázi nových materiálových struktur. Kompozity
a výrobky z kompozitů. Potřebujeme obnovit potravinářský průmysl a
inteligentní systém moderních farem, schopných zásobit obyvatelstvo z
vlastních zdrojů.

Potřebujeme vlastní farmacii, špičkové lékaře a vlastní věděcký
lékařský výzkum.

Je třeba naše lidi s mnoha akademickými tituly odvézt do světa, aby tam
zakládali pobočky úspěšných českých firem. Tak jako to dělal Baťa.

Indie, Čína, Vietnam, Indočína, Brazílie, severní Afrika, bývalé státy
SNS. A hlavně Rusko.

Nebo na co jich tolik máme? Tolik lidí s akademickými tituly? Aby seděli
doma u facebooku a hledali si podřadnou práci přes Jobs?

Jsme jiná země než Amerika. Jsme Česko a naše česká cesta vede přes
intelekt, tvořivost, kreativitu a korektní kompaktibilitu s celým světem.
Tak jako to mají Švýcaři se svými bankami. Švýcar neřeší, odkud jsi.
Potřebuješ účet v bance? Není problém. Zařídíme, uděláme, k vaší
spokojenosti.

Trump zruší nesmyslné sankce a v politické rovině naváže vztah s
oponujícím Ruskem. Pochopitelně, výměnou za přístup amerických firem na
ruské trhy. Ironicky řečeno, nepochybně se nová americká administrativa
bude do roztrhání těla bít za to, aby spolu s Američany mohli jít na
ruský trh i české firmy :-)

Pochopitelně nebude. Jako malá zemička budeme na chvostu zájmů. Ale.
Naštěstí máme vlastní kartu.

Ještě budeme vděční p. Zemanovi za jeho předvídavou politiku vůči Rusku
a našim okolním sousedům.

Někdejší škodiči českého průmyslu zmizí v propadlišti dějin. Po čase
si nikdo nevzpomene na jejich jména, články, názory, plamenné výzvy a
mávání vlajkami. Zbyde jen díra v bilancích a chybějící zdroje a zisky,
které mohli mít naši lidé na výplatní pásce.

Je mi jedno, kolik tím zase naštvu lidí. Tohle je reál a říkají mi to
především šéfové firem a zaměstnanci, kteří jsou ve firmách
zodpovědní za export. A ostatně, pokud jste šéfem firmy, která usilovala o
ruský, nebo jiný východní trh a čtete tohle, váš další telefonát je do
Ruska. Situace se zásadně mění. Pracujte, prosím.

Tak a poslední věc.

Trump v jedné ze svých posledních řečí posvětil práci lidí, kteří se
posledních několik let snažili rozbít panující mediální diskurz,
politickou pseudokorektnost, zamlčování pravdy o fungování nejen americké
administrativy. O nesmírně škodlivých jevech v rozbujelé síti různých
zpravodajských agentur, pseoudodemokratických institutech, institutech
šiřitelů oficiálních pravd, cinknutých médiích a zprofanovaných
uměleckých a společenských elit.

Tohle končí.

Existuje jednoduchý etický princip, který lidé vycítí a chápou.
Speciálně Češi, trénovaní od dob protireformace & uplácení populace
barokním nádherstvím. Tím je, jestli svou veřejnou službu děláte pro
lidi, nebo pro sebe.

Tihle lidé pracovali pro veřejnost. Skrytě, bez nároků, z vlastního,
niterného přesvědčení. Trump jejich práci legitimizoval. A to je dobré,
překvapivé.

Trump, ale i další podobní politici jsou symptomem společenské proměny.
Lidé si v různých časech volí různé lídry. Jsou v danou chvíli velmi
potřební a lidé volí dobře.

U nás je to teď Zeman, jinde to byl třeba Mujica. Tak se to naučme
respektovat. Nová vlna je obrovská, možná největší změna během našeho
života :-)

Zapojit se může každý.

Stavíme nový svět na starém půdorysu.

Tak ať to sviští.

David Martínek

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť