Question:
Globalisté prohráli s Trumpem, ale rozhodně se nevzdávají. Martin Koller
rozebírá, jak ještě zatopí světu. Hrozí návrat kamsi do středověku

ROZHOVOR Analytik Martin Koller varuje před přílišným optimismem po
volebním vítězství Donalda Trumpa. Globalisté a nadnárodní skupiny,
sázející na Hillary Clintonovou, se prý rozhodně po její porážce
neodeberou do důchodu. Naopak lze čekat, že teď ještě více přitvrdí. Co
s nimi svět může čekat, to pro ParlamentníListy.cz rozebral velmi obsáhle.

Donald Trump je již téměř dva týdny zvoleným americkým prezidentem. Co se
za tu dobu dá soudit o tom, jak se po jeho nástupu změní světová politika?

Bez ohledu na všeobecné nadšení civilizovaných a svobodymilovných
Američanů a Evropanů nad vítězstvím Donalda Trumpa jako reprezentanta
klasických civilizačních hodnot a jejich nositelů se nelze vyhnout
spekulacím o dalším vývoji. Globalisté se určitě nesebrali a neodešli do
důchodu, zvláště ne v EU. Využívají rostoucího napětí vznikajícího z
důvodu přemnožení obyvatel především Afriky a Asie. Evropa, v první
řadě EU, bude v následujícím období pravděpodobně jejich pevností i
laboratoří. Trump se může stát do budoucna, bez ohledu na volební kampaň
a politický program, významnou a výkonnou loutkou globalistů, možná i
proti své vůli. Samozřejmě se to odrazí i v české realitě. Všechny
negativní ekonomické a bezpečnostní jevy blízké budoucnosti budou
globalisté a jejich média přisuzovat kromě Putina především Trumpovi,
což by mohlo vést k jeho nahrazení nějakou globalistickou loutkou už po
ukončení prvního mandátu.

Světový vývoj může mít několik negativních podob. Aktuálně
samozřejmě jde do značné míry o spekulace a realita se ukáže zhruba v
horizontu dvou až čtyř let. Poté však bude vývoj pravděpodobně nevratný.
Aktuálně se jeví čtyři možné směry vývoje. Buď bude mít pravdu
odcházející americký prezident Obama, který se prohání jako o závod po
světě a slibuje kontinuitu současné a budoucí americké politiky, nebo
naopak dojde k její zásadní změně podle Trumpových slibů. Jenže je zde
ještě třetí možnost, a to modifikovaná verze současné americké
válečnické zahraniční politiky a v neposlední řadě zcela nové, čtvrté
globalistické strategické řešení boje za světovládu ekonomickou cestou.
Kromě základních vývojových směrů samozřejmě nelze vyloučit jejich
kombinaci nebo další globalistická řešení.

Prvním směrem nemá smysl se dlouze zabývat, zažíváme ho na vlastní
kůži už více než 25 let. Znamenal především snahu o privatizaci státu
do rukou nadnárodních korporací, a tím likvidaci jeho základního úkolu,
kterým je ochrana národa a jeho občanské většiny včetně civilizované
rodiny, která je základem národa a státu, před útoky všeho druhu zvenčí
a zároveň vytvoření zákonů prosazujících názory a zájmy občanské
většiny uvnitř hranic. Prakticky zmizely, snad s výjimkou komunistů,
politické strany, které by prosazovaly zájmy občanské většiny.

Teprve v posledních letech se vlastenecké strany znovu formují, avšak
globalistům se je daří likvidovat nebo zatlačovat do pozadí pomocí
propagandy protinárodních médií, především ČT24, korupce a hlouposti
voličů a nevoličů. Z celosvětového hlediska se globalistům podařilo do
značné míry zlikvidovat mírotvorné a demokratizační výsledky první a
druhé světové války a především sociálního vývoje ve prospěch
občanské většiny v Evropě ve dvacátém století. Z ideologického i
reálně politického hlediska existuje snaha o návrat kamsi do středověku s
tím rozdílem, že pozice šlechty, původně válečníků, zaujmou
reprezentanti globalistů.

PRAVIDELNÉ OKNO PL DO SVĚTA S TEREZOU SPENCEROVOU

Druhý možný směr vývoje bychom mohli nazvat ideální z hlediska občanské
většiny v Evropě i USA a civilizovaných lidí po celém světě. Jde o sliby
či politický program Donalda Trumpa. Vyvstává ovšem otázka, zda a kolik
slibů Trump splní. Spíše se můžeme zeptat, kolik z nich myslí vážně a
kolik bude schopen splnit. Trump je především miliardář, který sice může
o potřebách občanské většiny hezky mluvit, ale v praxi není s občanskou
většinou nijak zájmově svázán. Vyvstává proto otázka, zda nejde pouze o
dočasného falešného spasitele, jaké známe i u nás.

Opravdové a zásadní demokratizační změny ve světě totiž nikdy nedělali
miliardáři. Ti mají logicky snahu konzervovat stav, který jim zaručí
stabilitu zisků a moci. Nějaké revoluce ve prospěch občanské většiny,
která se chce mít lépe, jejich zájmy bytostně ohrožují. Typickým
příkladem je vývoj na Ukrajině, kde se lidé vzbouřili proti bídě
zaviněné čtvrtstoletím oligarchizace a zlodějin a nakonec jim vládne
největší oligarcha a reprezentant globalistů. Tamní občanská většina se
má hůře než dříve a ještě se má vraždit s Rusy pro radost a zisky
globalistů. Navíc je třeba si znovu připomenout, že Trump je americký
prezident a bude prosazovat americké zájmy, které vesměs nejsou shodné se
zájmy Evropy ani naší republiky.

Miliardářskými spasiteli (Porošenko, Kiska, Babiš…) jako reprezentanty
globalistů, případně jejich jen trochu chudšími, avšak neméně
spasitelskými globalistickými poskoky (Sarkozy, Horáček – Bony a klid…)
se to v současnosti v Evropě jen hemží. Ale představa, že nějaký
miliardář je vlastenec, který má opravdový zájem o řadového občana
země, kde žije či jen podniká, je naprostá iluze záměrně vytvářená
pro manipulovatelné hlupáky, stejně jako názor, že kdo má hodně, nechce
už víc. Vždy platilo a stále platí globalistické perpetuum mobile, které
říká, že peníze dělají moc a moc dělá peníze.

Jednoho svatého spasitele Vaška nám už globalisté kdysi vyrobili a s
odstupem času by ho sotva někdo mohl označit za českého či
československého vlastence, ochránce zájmů české občanské většiny a
člověka prosazujícího československé či české zájmy. A přece se
stále někdo ohání jakýmsi jeho úžasným odkazem. Jakým odkazem?
Podlézáním sudeťákům, podporou globalistických ideologií a válečných
tažení, usazováním komediantů na místa odborníků, máváním tibetskou
vlajkou reprezentující primitivní a zvrhlý středověk, sebranými spisy po
vzoru Lenina či Stalina nebo prázdným žvaněním o pravdě a lásce v době
vlády lži, zkreslování historie, ponižování lidí, systémové
nespravedlnosti, zatajování pravdy cestou politické korektnosti, všeobecné
sobecké arogance a sprostoty a bezuzdné korupční zlodějiny? Jeden
pokrytecký globalistický spasitel lepší než druhý.

I současný povyk a hádky mezi takzvanými demokratickými stranami nejsou nic
jiného než tahanice o koryta a především vzteklý a zoufalý řev sluhů,
kteří splnili svůj úkol rozprodat a zadlužit stát, vybudovat základy
bankovního koncentráku, zničit školství, odstranit vlastenectví a slavnou
historii z hlav občanů, ponížit a ožebračit většinu obyvatel, a tak
likvidovat českou rodinu, svěřit české děti do péče feministek,
rasistických multikulturalistů a pedofilů, a přitom se ještě neomezeně
obohacovat. Mysleli si, že to bude na věčné časy a nikdy jinak, jako v
dobách, kdy sloužili soudruhům. Jenže přišel silnější hráč, nikoli
sluha, ale reprezentant globalistů se svojí firmou ANO a vykopl je od koryt
jako nepotřebné smetí. V současnosti se vyhození sluhové snaží ještě
zavděčit protinárodní propagandou islámského multikulturalismu a
protiruskou a protičínskou demagogií.

Svoji monopolní ekonomickou pozici je miliardářský reprezentant globalistů
schopen stejně jako oligarchové na Ukrajině transformovat i do silové podoby.
Bezpečnostní služba Agrofertu má údajně lepší vybavení než naše
policie a tajné služby. Mohla by tvořit i základ soukromé armády. Větší
množství typově jednotné výzbroje pro ni lze získat z armádních skladů.
I to může být důvod, proč si majitel firmy ANO podržel ministerstvo obrany,
přestože ho může osadit jen profesně zcela neschopným hercem. Zdrojem
zbraní pro soukromou armádu by mohly být rovněž ilegální sklady americké
výzbroje ve Vyškově a Přáslavicích.

Budoucnost českého národa však má pouze dvě cesty. Buď skončí v rukou
nového globalistického falešného spasitele a jeho divadelní firmy ANO s
účelově do médií vytahovanými kašpárky, nebo národa, pokud se ráčí
probudit, používat obsah hlavy a volit svoje zájmy.

Mluvil jste o tom, že „globalisté neodešli do důchodu“. Čeho se od nich
tedy můžeme nadát?

Globalisté evidentně zjistili, že jejich sluhům se v Evropě nepodařilo ani
s pomocí masivní mediální propagandy, u nás především cestou ČT24, a
politických neziskovek prosadit souhlas občanské většiny v Evropě s
islamizací, rasovými multikulturními experimenty a válkou proti Rusku.
Navíc se jim nepodařilo odstranit Vladimira Putina, který je sice novodobým
ruským carem, ale k jejich smůle vlasteneckým a podporovaným převážnou
většinou obyvatel Ruska. Expanze globalistů na Východ, která začala
úspěšnou kolonizací střední Evropy od roku 1990, se po 25 letech zastavila
na totálně rozvrácené Ukrajině, kterou musí EU podporovat, aby nedošlo k
úplnému zhroucení tohoto rozkradeného oligarchického pašalíku. Rusko se
navíc jeví z vojenského hlediska jako nebezpečný soupeř, který sice
nemůže NATO vyloženě vojensky porazit, natož okupovat Evropu, ale může
Alianci včetně USA zasadit neúnosné ztráty.

Válku s Ruskem je proto možná vhodné odložit, až se situace v Evropě
dále zlepší ve prospěch globalistů, Putin zestárne a bude nahrazen někým
vstřícnějším. Globalistická propaganda pracuje naplno, především v
Německu k udržení dosavadního směru vývoje a poměrně úspěšně.
Samozřejmě pokud jsou informace pravdivé. V nedávné anketě 64 % Němců,
především mládeže, označilo Trumpa za ohrožení do budoucna. Pokud se
totiž podaří zlikvidovat Německo jako nejsilnější národní stát,
zhroutí se celá Evropa s výjimkou Ruska do podoby multikulturní islámské
kolonie globalistů. V současnosti se trockisté v Bruselu, Merkelová,
Hollande, Sarkozy, Van der Bellen i švédští zelení socialisté a naši
poskoci globalistů snaží ze všech sil urychleně vytvořit z EU pevnost
rasového multikulturalismu a žalář určený k likvidaci evropských národů
a kolonii USA.

Každopádně zesiluje v EU i u nás protičínská mediální propaganda.
Dokladem je i komedie H-Tria s tibetským dalajlámou – protičínským
propagandistickým zaměstnancem CIA a navazující útok pražské havlérky
Bradou na prezidenta za podpory takzvaných demokratických stran. Někteří
reprezentanti zavedených demokratických stran jsou dokonce ochotni obětovat i
výtěžek našeho exportu do Číny za veřejnou morální podporu brutálního
tibetského středověku. Čím by miliardové ztráty nahradili, samozřejmě
nevědí, možná exportem spisů prvního globalistického spasitele Václava
Havla.

Mediální tažení proti Číně, které nám přinese jen ekonomické ztráty,
bylo odstartováno v USA. V duchu globalistického pokrytectví však má
odvést špinavou práci Evropa s českou kolonií v první řadě. Jinde
tibetské vlajky nevyvěšují, protože tento stát postavený historicky na
porušování demokracie a lidských práv už dávno neexistuje. Zadlužená EU
balancující dlouhodobě na hraně krize se 26 miliony nezaměstnaných a
rychle přibývajícími miliony ekonomických parazitů nemá důvod ke
konfliktu s Čínou, která ji aktuálně zachraňuje investicemi. To se
samozřejmě nelíbí globalistickým investorům. Výše uvedené faktory by
mohly znamenat modifikaci původního válečného kurzu globalistů. Prvním
cílem válečného tažení by mohla být Čína místo Ruska. Důvodů je
řada.

Čína je především největší věřitel USA. Nejlepší způsob, jak se
zbavit dluhů, je likvidace věřitele. Přestože Trump jako prvního
kontaktoval po svém zvolení čínského prezidenta, až poté ruského, jeho
vztah k Číně není zrovna přátelský. Vidí v Číně ničivého
ekonomického konkurenta USA, ať už z hlediska průmyslové výroby, jüanu
nahrazujícího stále více dolar, ale i jako stále většího finančního a
obchodního partnera Ruska, řady asijských zemí i EU. Proto chce opět
vybudovat doma spotřební průmysl. Tím by samozřejmě zasadil Číně
slušný ekonomický úder. Zda a kdy se mu tento projekt podaří přes odpor
globalistických obchodníků a nedostatek kvalifikovaných pracovních sil, je
otázka. Vítěznou válkou proti Číně by USA získaly kolonii se
spotřebním průmyslem, což by snížilo potřebu k jeho budování doma.
Zároveň by získaly zlepšenou nástupní pozici proti asijské části Ruska.
Právě proto je i z čínské strany aktuální vojenská spolupráce s Ruskem
a připravovaná další smlouva o vojenské spolupráci v případě napadení.

Čínské ekonomické úspěchy jí umožňují výrazně modernizovat armádu.
Ta je sice jen o málo početnější (cca 1,5 milionu) než americká (cca 1,4
milionu), ale stále ještě zastaraleji vyzbrojená ve srovnání s USA i s
Ruskem. Její bojová hodnota je přibližně na úrovni Ruska, které však má
ve srovnání s Čínou pouze kolem 60 % vojáků (cca 0,8 milionu). Nicméně i
podle dosažitelných informačních zdrojů je bojová hodnota různých
čínských útvarů a svazků různá jako ve většině velkých armád. V
minulém roce obeplula moderní čínská flotila demonstrativně svět se
zastávkami v mnoha přístavech. Moderní loďstvo znamená strategickou
mobilitu a v prostorech Pacifiku je jeho hodnota vyšší než kdekoli jinde.

Čína předvedla schopnost dopravit kosmonauty do vesmíru, sestřelit satelit
a zkonstruovat letoun kategorie stealth. Disponuje moderními pozemními i
námořními strategickými nosiči jaderných hlavic. Čínská armáda se
cestou kooperace v humanitárních a výcvikových programech a dodávkami
levných zbraní etablovala v mnoha afrických zemích, a to bez politických
požadavků. Bojová hodnota čínské armády se může v průběhu několika
let dále zvýšit z důvodu dostatku financí i spolupráce s Ruskem. Pokud by
chtěly USA uspět ve válce s Čínou, budou ji muset zahájit v nejbližší
době. Americká armáda má stále ještě strategickou převahu nad Čínou
především ve strategické mobilitě a počtu základen v Asii, dobře
připraveném početném letectvu s velkými praktickými zkušenostmi a velkém
počtu vojáků s aktuální bojovou praxí. Nevýhodou je poměrně nízká
morálka většiny amerických profesionálů v pozemních silách.

Čína je ve vztahu k USA a jeho asijským spojencům v horší pozici z
geografického hlediska. Čínské území je z hlediska počtu obyvatel a
případné potřeby strategického manévru poměrně malé. Hlavní průmysl
je soustředěn především v pásmu kolem pobřeží a devíti hlavních
přístavů. Američtí stratégové již předložili plán na eliminaci
těchto přístavů. To by i bez větších bojových akcí vyvolalo v Číně
značné problémy, protože je závislá na dovozu surovin a potravin a exportu
výrobků svého průmyslu. Čína navíc hraničí na moři s Japonskem, s
nímž má ne zcela ideální vztahy, totéž platí o Tchaj-wanu a otázkou
jsou v současnosti Filipíny. Proto buduje předsunuté námořní základny a
letiště na korálových ostrovech, což vede k růstu napětí s okolními
zeměmi. Nelze vyloučit, že některé z nich by se mohly amerického útoku na
Čínu účastnit.

Na zemi Čína hraničí s bezpečnostně problematickými zeměmi, především
Pákistánem, a krátkou nepřehlednou horskou hranicí s Afghánistánem.
Problémem jsou z tohoto hlediska muslimští Ujgurové, kteří tvoří
početnou menšinu na severozápadě země. Tamní radikálové podporovaní
muslimským bratrstvem již vyvolali řadu ozbrojených střetů s čínskými
bezpečnostními silami. Přes Afghánistán mohou USA filtrovat svoje agenty do
Číny. Lze jen obtížně odhadovat, jak by vypadaly dosud velmi dobré vztahy
mezi Pákistánem a Čínou v případě, že by se do války USA proti Číně
aktivně zapojily muslimské elity ze Saúdské Arábie na straně globalistů.

A pokud by nedošlo k ozbrojenému konfliktu?

V případě, že nebude realizováno válečné tažení, existuje ještě
jedna cesta k posílení pozice globalistů. Jde o vyvolání již dlouhodobě
doutnající finanční krize na základě zadluženosti USA a propadu
oficiální hodnoty dolaru na reálnou úroveň. Při rozpočítání
amerického dluhu na jednoho občana jde v přepočtu o fantastickou částku
kolem čtyř milionů korun. USA se od osmdesátých let pod tlakem
ekonomických neoliberálů – ideologických reprezentantů globalistů,
zbavily velké části spotřebního průmyslu (aktuálně dovážejí kolem 85
% spotřebního zboží), a proto milionů pracovních míst bez ohledu na
sociální dopady. Tím zmizela značná část z výnosu daní domácího
průmyslu a zároveň průběžně zchudla většina americké střední třídy.
Na dovozu spotřebního zboží ze zahraničí bohatne pouze úzká skupina
obchodníků financovaných vesměs globalistickými bankami.

Zůstaly těžební, zbrojní, loďařský a letecký průmysl a zemědělství.
Proto tak zoufalá snaha amerických vlád zastavit evropské nákupy ropy a
zemního plynu z Ruska a nahradit je dražšími americkými, a rovněž snaha
protlačit na evropský trh nekvalitní, ne-li jedovaté, geneticky
modifikované americké potraviny cestou smlouvy TTIP, případně CETA.
Aktuálně přicházejí Trumpovy požadavky a zvýšení podílu HDP států
NATO na dohodnutá 2 % určená na armády. Cílem jsou miliardové zisky pro
americké zbrojaře v podobě prodeje, následných modernizací a dlouhodobého
servisu zbraňových systémů pro evropské armády.

Zároveň s likvidací spotřebního průmyslu a snahami o jeho nahrazení
službami pro snížení nezaměstnanosti byly už prezidentem Reaganem
minimalizovány daně velkým globalistickým korporacím. Některé z nich v
podstatě neplatí daně žádné na rozdíl od tamních malopodnikatelů.
Americký stát včetně obrovité armády proto žije dlouhodobě na dluh,
který je již v podstatě nesplatitelný. Segment služeb většinou negeneruje
reálný zisk, ale jde pouze o přehazování peněz z jedné hromádky na
druhou. Další cestou snižování nezaměstnanosti v USA měly být neziskové
organizace. Avšak ty se rychle staly v podstatě soukromými firmami
parazitujícími na státním rozpočtu, neplatícími daně a neprodukujícími
žádný zisk. Naopak čerpají státní dotace nebo podporu od různých firem,
například Sörösových fondů. Takový sponzoring si ovšem firmy odepisují
z daní, takže peníze směřující do neziskovek opět znamenají nevratné
snížení příjmů státu. Na podobný samolikvidační systém přecházejí
pod tlakem globalistů i státy EU.

Rovněž velikost kdysi proslulých amerických zásob zlata je velkým
otazníkem. Avšak nelze přehlédnout, že USA nejsou schopny vrátit ani
německé zlaté rezervy uložené v USA a musely si na to vyjednat splátkový
kalendář do roku 2020. Otázkou je, co se do té doby stane a jak je německá
kolonie schopna donutit USA k placení? Dolar jako světová rezervní měna je
pravděpodobně nekrytý a hroutí se, přičemž tiskárny chrlí stále nové
emise, čímž roztáčejí inflační spirálu. Kdyby nebyl dolar uměle
udržován v pozici světové rezervní měny, dávno by se propadl na zlomek
svojí současné oficiální hodnoty. Stále více velkých mezinárodních
obchodů je uzavíráno v jüanech a rublech, přičemž USA tomu nemohou
zabránit. Dokladem nejisté pozice dolaru je fakt, že Čína, největší
věřitel USA, se urychleně zbavuje amerických dluhopisů i dolarů, za něž
nakupuje kdeco v Evropě i jinde. Zde bych připomněl, že bývalý guvernér
naší státní banky Tošovský prodal v roce 1998 do Německa 58 tun zlata,
většinu našich rezerv, a nakoupil za ně právě dluhopisy, které mohou mít
v případě finanční krize hodnotu potištěného papíru. Naopak cena zlata
od té doby stoupla několikanásobně.

Nejlépe by finanční krizi zvládaly globalistické nadnárodní finanční
korporace s prakticky neomezenými zásobami likvidních měn, sídlící
většinou v USA a Británii. Navíc by se jim určitě opět dostalo nevratné
pomoci z peněz amerických daňových poplatníků. Přitom nelze vyloučit,
že tytéž korporace by na takovou transakci ve svůj prospěch americké
krachující státní pokladně půjčily peníze, samozřejmě se ziskem. V
první řadě by byly postiženy země v dolarové zóně, například Saúdská
Arábie, Irák, Írán, Emiráty, Kuvajt, ale rovněž Nigérie a jiné ropné
státy, které již dnes připomínají sud s prachem a hořícím doutnákem.
Dále státy ekonomicky navázané na USA, tedy především Kanada, Mexiko,
Německo a řetězově země eurozóny i další, které mají na Německo
silnou ekonomickou vazbu, přestože nepoužívají euro, například naše
republika. Nejvýrazněji by pád pocítily státy s nekrytou nebo virtuální
měnou. V neposlední řadě dolaroví střádalové v Rusku a majitelé
dolarových kont ve Švýcarsku, ale i různých daňových rájích. Situace v
mnoha zemích by pravděpodobně připomínala Rusko za vlády Gorbačova a
Jelcina, případně horší podobu současného Řecka či Ukrajiny.

Prostě globální měnová reforma zaměřená na ukradení soukromých peněz
ve stylu našeho prezidenta Zápotockého. K zachování smysluplných úspor
pro přežití krize by měl mít před jejím vypuknutím každý občan EU
konto v hodnotě v přepočtu minimálně desítek milionů korun. Ještě se
divíte, proč naši velmi dobře placení političtí reprezentanti hrabou jako
o závod, někteří již 26 let? Shora je totiž neživotaschopnost
současného globálního neoliberálního dluhového hospodářského systému
vidět podstatně lépe. Krizí jsou nejvíce zranitelné menší země s vysoce
otevřenou ekonomikou, jako je například naše republika.

Každopádně by v případě finanční krize došlo ke skokovému nárůstu
inflace, tedy srozumitelněji obrovskému růstu cen jako v Německu za doby
hospodářské krize mezi světovými válkami. Naprostá většina obyvatel USA
i EU by přišla o většinu svých úspor jako Rusové dvakrát v
devadesátých letech. Propad životní úrovně by postihl především služby
a maloobchod, protože výdaje převážné většiny obyvatel by se
soustředily na nezbytné věci typu potravin, energií a nutných oprav.
Opravdu neklidní by mohli být všemožní umělci, z nichž většina si
zvykla na každoroční dotace od státu, bez nichž by se neuživila. Kultura
by šla v době krize do pekla jako první. Dalším negativním dopadem krize
by byla likvidace značné části takzvaného konkurenčního segmentu
ekonomiky (kromě něj existují státní a monopolní – většinou
globalistický), konkrétně živnostníků a malopodnikatelů, kterou u nás
již zahájil nový globalistický „vlastenecký“ spasitel miliardář svým
kontrolním hlášením a EET. Likvidace další části konkurenčního
segmentu by automaticky vedla k posílení pozic globalistických nadnárodních
korporací, což je jeden z jejich cílů v rámci likvidace států a
národních ekonomik.

Ve výhodné pozici by se ocitly země nezávislé na dovozu potravin a energií,
například USA a Rusko. Malý dopad by měla krize pravděpodobně na
Austrálii, většinu latinskoamerických zemí a země jižní části Afriky.
Nicméně v Africe by pokles poptávky po tamních surovinách a zemědělské
produkci vedl v některých chudých zemích k viditelným ekonomickým
problémům. Spolu s poklesem různé hospodářské a humanitární pomoci by
mohl zvednout další vlnu ilegální migrace do Evropy.

Propad by všeobecně zaznamenal především průmysl vyrábějící
spotřební zboží dlouhodobého užití, například elektroniku a domácí
spotřebiče a pravděpodobně i oděvní průmysl, což by mělo výrazný
negativní dopad především na Čínu. Ta by na základě poklesu poptávky po
spotřebním zboží mohla rychle přijít o svoje finanční rezervy, avšak
část propadu by mohla pokrýt rostoucí vnitřní poptávkou a posílením
exportu do Afriky, kde je v podstatě bezkonkurenční. Výrazněji postiženy
by byly především chudší lidnaté země poskytující levnou pracovní
sílu při výrobě spotřebního zboží pro Evropu a USA, například Indie,
Pákistán, Bangladéš, Turecko, ale do určité míry i bohatší Japonsko
nebo Jižní Korea. Pokles poptávky by v Evropě pravděpodobně postihl v
první řadě automobilový průmysl, především českou automobilovou
monokulturu. Propad spotřebního průmyslu a růst cen by logicky vedly k
propadu v oblasti nákladní dopravy a také mezinárodního obchodu s
elektrickou energií, tedy opět český problém. Propad průmyslové výroby a
exportu s výsledným poklesem příjmů z daní a zároveň rychle rostoucí
tlak na sociální služby a podporu občanů by vedl logicky ke zhoršení
finanční situace většiny států Evropy a jejich obyvatel. Za test uměle
vyvolané krize můžeme označit Řecko.

Globalistická média by z vypuknutí globální finanční krize se všemi
sociálními a bezpečnostními dopady samozřejmě obvinila světového
zloducha číslo jedna Putina, který nechce americkým korporacím věnovat
ruské surovinové zdroje, dále neschopného rasistu a sexistu Trumpa,
syrského prezidenta neochotného nechat zničit svoji zemi ve prospěch Turecka,
Čínu, která si dovolila zbohatnout na práci pro zahraniční kšeftsmany a
nechce dovolit vznik americké vojenské základny v Tibetu, a samozřejmě
všechny xenofoby, islamofoby a jiné odpůrce globalizace a multikulturalismu.
Vždyť přece kvůli nim musí Amerika udržovat svoji obrovitou armádu a
síť základen po celém světě, a tak udržovat mír, svobodu, demokracii,
pravdu a lásku.

Export americké demokracie očima slavného Olivera Stonea:

Česká dlouhodobě napjatá ekonomická situace, dluhová ekonomika a
sociální systém stlačený za čtvrtstoletí na hranici únosného minima (s
výjimkou některých nezaslouženě privilegovaných skupin), spolu s poměrně
malými příjmy pracujících, důchody a úsporami většiny obyvatel,
především ve srovnání se západní Evropou, by rychle vedly k destabilizaci
ekonomické i politické. Nějaké drastické škrty v sociálním systému s
výjimkou zastavení podpory dlouhodobým ekonomickým parazitům,
nepracujícím migrantům, přemnoženým umělcům a politickým neziskovkám
už nejsou možné. Navíc lze při uvedeném vývoji předpokládat rychlý
nárůst kriminality, především krádeží a loupeží. Výrazně posílí
pozice a zisky globalistických konsorcií typu Agrofertu, produkujících a
distribuujících potraviny. Zvláště v naší republice závislé na dovozu
většiny druhů potravin bude tato strategická komodita efektivním
prostředkem nátlaku na vládu v politických otázkách.

Situaci bude možné řešit pouze půjčkami ze zahraničí. V době
roztočené inflace a poptávky po penězích převyšující nabídku by byly
výsledkem nevýhodné půjčky s vysokými úroky a nejistou splatností.
Vzhledem k tomu, že máme zanedbatelné zlaté rezervy a rozprodalo se již
kdeco z majetku státu, vznikal by problém i se zárukami, což by opět
zvyšovalo úroky. A přesně na takovou situaci nadnárodní finanční
korporace globalistů čekají. Mohou si koupit celé státy za virtuální
měnu a ještě nevybíravě prosazovat politické či ideologické podmínky
typu multikulturalismu, islamizace a nestandardních ekonomických vztahů.
Značná část cílů by byla dosažena i bez boje.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ředitel CIA varoval Trumpa před sblížením s Ruskem

Ředitel CIA John Brennan je toho názoru, že zvolený prezident Donald Trump
má být „opatrný“ s ruskými sliby. Řekl to v interview pro televizi BBC.

Kromě toho znovu prohlásil, že Moskva je prý zodpovědná za hackerské
útoky v průběhu prezidentských voleb v USA.

Ředitel CIA dříve říkal, že Rusko je pro USA „hrozným nepřítelem", s
nímž je však třeba v řadě oblastí spolupracovat.

Zdroje amerických médií ve FBI nejednou naznačily, že se do serverů
Demokratické strany nabourali „ruští hackeři". Byly vysloveny předpoklady,
že Moskva se tak pokoušela ovlivnit výsledek prezidentských voleb v USA.
Americké úřady přitom nikdy nepodložily svá obvinění konkrétními
důkazy.

Ruský prezident Vladimir Putin ze své strany podotýkal, že v dokumentech,
které se dostaly na internet, není nic, co by Moskvu zajímalo, a že tato
hysterie má odpoutat pozornost od obsahu dokumentů.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Kyjev označil hlasování Minsku proti rezoluci o Krymu za „nůž do zad“

Ukrajinské vedení pokládá hlasování Běloruska proti návrhu rezoluce o
Krymu, který předkládá Ukrajina k projednání Valnému shromáždění OSN
za „nůž do zad“, prohlásila ve středu místopředsedkyně Nejvyšší
rady, zástupkyně Kyjeva v humanitární podskupině pro Donbas Irina
Heraščenková.

Hlasování se nezúčastnily úplně všechny členské země OSN. Návrh
podpořilo 73 států, 23 zemí bylo proti, a dalších 76 se hlasování
zdrželo. Návrh podpořila většina evropských zemí a USA, proti hlasovaly
Rusko, Čína, Srbsko, Arménie, Kuba, Indie, Kazachstán a další.

Návrh rezoluce vyzývá generálního tajemníka OSN, aby „vyhledával cesty
a prostředky" pro zajištění „bezpečného a volného přístupu na Krym
pro existující regionální a mezinárodní mechanismy za účelem
monitorování situace s lidskými právy, aby mohly plnit svůj mandát".

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Koza jménem Merkelová trkala druhou uchazečku o srdce Timura. VIDEO

V Přímořském safari začaly volby přítelkyně kozla Timura, který se stal
populárním díky přátelství s tygrem Amurem.

Podívejte se na video, jak vypadaly a jak se chovaly uchazečky v neobyčejné
soutěži krásy.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Západ ztrácí moc. Lidé se ho bojí, píše francouzský myslitel

Západní liberální demokracie vyklízí pozice právě proto, že již více
než dvě desetiletí vytrvale vnucuje svůj koncept celému světu. Tereza
Spencerová na webu Literarky.cz přináší názory francouzského politologa
Alexandra del Valleho, podle kterého Západ zcela ztratil svou image.

Cituje názor amerického centra Freedom House, že západní model liberální
demokracie se aktivně šířil zhruba mezi roky 1990 a 2005, od té doby
spíše vyklízí pozice. Naopak se šíří odpor k těmto hodnotám.

Alexandre del Valle upozornil, že v devadesátých letech se Západ snažil pod
záminkou demokracie co nejvíce zkomplikovat život Rusku. V novém
tisíciletí však Západ šokoval svými invazemi především muslimský svět,
navíc se začínalo vzmáhat Rusko. „Západem zorganizované sametové a
barevné revoluce, stejně jako vměšování v bývalé Jugoslávii, byly
považovány za součást tajného plánu. Ve výsledku je tak dnes idea
demokracie přijímána mnohem hůř než v 90. letech,“ píše politolog.

Takže zatímco v devadesátých letech se Západ nesl na vlně obliby a
utiskované národy vzhlížely právě k němu, o čtvrt století později
podle něj ostatní civilizace poznaly, že „Západ nenaplnil slibovaný
ideál demokracie a místo ní představuje civilizaci neoimperialistickou,
nafoukanou a nebezpečnou“.

Bombardování cizích zemí (dokonce bezpilotními letouny, což je
považováno za vrcholnou zbabělost), krutá embarga ožebračující už tak
chudé národy, to vše podle francouzského experta způsobilo, že Západ
začal být vnímán spíše jako hrozba. Dokonce i mezinárodní právo, jehož
se Západ dovolává, začalo být vnímáno spíše jako nástroj
neokolonialismu.

CELÝ KOMENTÁŘ ZDE

V zemích mimo západní civilizaci to vyvolalo spíše zatvrzení a odmítnutí
jakýchkoliv reforem. Po roce 2011 navíc všichni diktátoři mají před
očima Muamara Kaddáfího, který ustoupil Západu, zřekl se jaderných
zbraní a skončil zlynčován kdesi v poušti.

Alexandre del Valle připomíná, že o nutnosti skoncovat s povýšeneckými
intervencemi hovořil už tolik oslavovaný Samuel Huntington, dnes totéž
říká Donald Trump. To vše podle experta svědčí o tom, že je třeba
začít pochybovat o dosavadní politice Západu. Hodnoty liberální demokracie
je podle něj třeba oddělit od současné politiky, která je diskredituje na
pouhé záminky imperiálních ambicí.

Navíc politolog varuje, že odpor proti Západu může být dlouhodobým
trendem. Západ totiž dává najevo, že ztrácí pozici intelektuálního
ukazatele, bez ohledu na to, že je stále lídrem pokroku v technologiích. „Globalizace
má čím dál méně západní charakter: projevuje se vzepětím
konfuciánství v Singapuru, hinduismu a kast v Indii, pravoslaví v Rusku nebo
indiánských hnutí v Latinské Americe. Západ coby ukazatel směru ztrácí
pozice,“ píše del Valle. Odmítání Západu podle něj může trvat dlouho
– dokud bude vnímán jako civilizace s imperiálními tendencemi.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Poslanec představil plán obsazení Krymu ukrajinskou armádou

Lídr neuznaného Majlisu krymských Tatarů, poslanec Nejvyšší rady Refat
Čubarov sdělil, že se Krym vrátí pod kontrolu ukrajinské vlády nikoliv
diplomatickými, ale vojenskými prostředky. Řekl to v rozhovoru pro
ukrajinské vydání „Krym.Realii". Video s politikem bylo zveřejněno na
YouTube.

Podle vůdce Majlisu, první do Krymu vstoupí příslušníci ozbrojených sil
Ukrajiny (OSU). „Rusko opustí Krym, s ním poběží ti, které nazýváme
kolaboranty, já nevím, kolik z nich to bude – tisíc, dva.

Všechny tyto iljasové, balbeci, aksenové, konstantinovové – možná
utečou dříve, než ruská armáda," předpovídá Čubarov osud současných
vedoucích činitelů krymské administrativy.

Hned za ukrajinskými vojáky proniknou na poloostrov bojovníci praporu „Krym",
„kteří poloostrov znají a mají tam své příbuzné," pokračoval poslanec.
„Vezmou pod ochranu administrativní budovy, silnice, objekty strategického
významu," řekl Čubarov.

Jak upozornila agentura Lenta, tajemník ruské bezpečnostní rady 21. března
Nikolaj Patrušev řekl, že hrozba destabilizace Krymu není zažehnána. „Není
žádným tajemstvím, že kyjevské úřady jsou odhodlány destabilizovat
situaci na Krymu, včetně využití národnostního faktoru," řekl na
jaltském zasedání Rady bezpečnosti.

18.ledna jeden z koordinátorů tzv. civilní blokády Krymu Lenur Islyamov
oznámil vytvoření krymsko-tatarského dobrovolnického praporu v Chersonu. S
jeho pomocí mají radikálové v úmyslu „vrátit území."

Krym se stal ruským regionem po referendu z 16. března 2014, v němž
většina obyvatel hlasovala ve prospěch vstupu do Ruské federace. Smlouva o
přistoupení k Rusku byla podepsána 18. března. Kyjev odmítl (stejně jako
Západ) uznat výsledky plebiscitu. Moskvě naopak tvrdí, připojení regionu
bylo provedeno v souladu s mezinárodním právem.

Zdroj: pz.cz, lenta.ru

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Letadla, která přivezl Admirál Kuzněcov k břehům Sýrie, začala létat

Palubní letectvo těžkého letadlového křižníku Admirál Kuzněcov, který
v čele eskadry ruské Severní flotily dorazil k břehům Sýrie, začalo
uskutečňovat lety v rámci výcviku vzájemné součinnosti s pobřežním
letištěm, oznámil to velitel křižníku kapitán I. třídy Sergej Artamonov
v televizním pořadu Sobotní zprávy (Věsti v subbotu).

K pobřeží Sýrie dorazila námořní skupina letadlové lodi ruské Severní
flotily v čele s křižníkem na jaderný pohon Petr Veliký a těžkým
letadlovým křižníkem Admirál Kuzněcov.

Ze své strany velitel raketového křižníku Petr Veliký kapitán I. třídy
Vladislav Malachovskij řekl, že se cizí letadla k ruským lodím
nepřibližují.

„Nad námi nikdo nelétá. Všichni se obávají přibližovat se na
vzdálenost menší než 50 kilometrů a moc dobře si uvědomují, jakou
bojovou sílu ze sebe tyto dva křižníky představují," upřesnil
Malachovskij, když mluvil o Petru Velikém a Admirálu Kuzněcovovi.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
V budově agentury MIA Rossia Segodnia hledají bombu

Pohotovostní služby města Moskvy prověřují anonymní informaci o
výbušnině, která byla údajně nastražena v budově na Zubovském bulváru
č.4, kde se mimo jiné nachází i hlavní sídlo agentury Rossia Segodnia,
sdělil RIA novosti zdroj pohotovostních službách města.

„Na telefonní číslo 02 zavolal anonym, který oznámil, že existuje hrozba
výbuchu na adrese Zubovský bulvár číslo 4. Podle předběžných údajů
telefonovala žena, její totožnost se zjišťuje," řekl zdroj agentury.

Jak informuje zpravodaj RIA Novosti, k budově přijelo několik požárních a
policejních vozů, u hlavního vchodu konají službu pracovníci
pohotovostních služeb.

V budově se rovněž nachází agentura Sputnik a Svaz ruských novinářů.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Na internetu se objevily záběry pádu Boeingu v Rostovu na Donu

Na internetu se objevily záběry pádu pravděpodobně dopravního letadla
Boeing 737-800 na letišti Rostovu na Donu.

Letadlo na video prudce klesá a skrývá se za stromy, po čemž dochází k
silnému výbuchu, a do nebe se zvedají kotouče kouře.

Dopravní letadlo Boeing 737, které letělo z Dubaje, spadlo na levé straně
přistávací dráhy letiště Rostovu na Donu při přistání za špatné
viditelnosti. Podle předběžných údajů došlo k tragedii v 3:40 msk. Na
palubě letadla bylo 61 lidí (55 cestujících a 6 členů posádky). Mezi nimi
byly čtyři děti.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Putin oznámil, co bylo získáno použitím nových zbraní v boji

Využití moderních ruských zbraní v bojových podmínkách umožnilo jejich
upravení, oznámil ruský prezident Vladimir Putin.

„Mnohé se podařilo upravit během využití nejnovějších systémů
zbraní v bojových podmínkách," řekl Putin na schůzce, která uzavírala
sérii porad ohledně vojenských záležitostí.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Vážně hrozí další vlna běženců, tentokrát z Ukrajiny. A opravdu to
nebudou žádní inženýři. Zkušený Milan Syruček promlouvá také o tom,
jak se v Rusku rozmáhá islám

ROZHOVOR Je taktické slibovat rozdávání pasů do EU jak Turecku, tak
Ukrajině? Může nás ohrozit další uprchlická vlna, tentokrát z východní
Evropy? Novinářský nestor a brilantní znalec bývalého Sovětského svazu a
Ruska Milan Syruček se v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz věnuje také
genocidám, na které jsme – zvláště v případě Arménů – možná
poněkud pozapomněli. Dozvíte se také, že islám je v současném Rusku
největší náboženskou minoritou.

V „separatistických“ republikách v Donbasu je, zdá se, relativní klid.
Komu za to podle vás „vděčíme“?

Správně otázka upozorňuje na to, že klid je opravdu relativní, a to, co
bychom nazvali neklidem, už tolik neláká pozornost médií. Pravdou však je,
že tam stále ještě denně umírají lidé, byť jsou to jednotlivci a byť
to vždy není od střelby, ale od nevybuchlých nábojů a zvláště min. A
také probíhají procesy, které se dějí spíše pod rouškou šera či temna,
než by se vytrubovaly navenek. Například bylo jak v Doněcké, tak Luhanské
oblasti rozebráno na dvacet velkých závodů a vyvezeno na východ, dalších
dvanáct se postupně rozebírá na kovový šrot. Jde především o
strojírenské podniky, které tvořily ekonomickou bázi oblastí, a tím celé
Ukrajiny. Oznámil to představitel vojenské rozvědky na brífinku s
novináři a otiskla to 4. března Ukrajinská pravda.

Při návštěvě českých komunistických poslanců u „separatistů“ v
Donbasu se setkali také s tamním „ministrem zahraničí“ a byla to prý
velká sláva. To už jsou obě separatistické republiky tak daleko jako
například Náhorní Karabach? Tedy v jejich případě tak daleko od Kyjeva a
blízko k úplné samostatnosti...

Což o to, naši poslanci by měli více jezdit do krizových oblastí, aby si
učinili přesnější obrázek o místní situaci, kterou většinou neznají.
Měly by to však být pracovní cesty, a nikoliv manifestace solidarity s
předem vyhraněnými názory, pro něž hledáme jen ta fakta, která je
podpoří. Ostatně nechápu, proč je stále Moskva Mekkou našich komunistů.
V Ruské federaci vládne divoký kapitalismus, moc není v rukou lidu, ale
politických a ekonomických oligarchů a jejich představitelů, vláda
uplatňuje politiku velmoci, a nikoliv proletářského internacionalismu.
Nechci tím kritizovat ruský režim, asi nejspíše odpovídá daným
podmínkám, jen nechápu, v čem naplňuje ideje Marxe a Engelse,
Komunistického manifestu. Nebo se snad komunisté už nehlásí ke svým
ideálům? A co se týče takzvaných separatistických republik, vítají
každého, kdo jim projeví sympatie. Jak snadno se v médiích učiní z
delegace komunistických poslanců delegace českého parlamentu, která
podporuje odtržení východní části země od celé Ukrajiny.

Německo a západní Evropa nás „straší“, abychom vzali uprchlíky z
Blízkého východu a Afriky, a pomohli tak EU, protože až nastane
destabilizace Ukrajiny, pohrnou se na Slovensko a na nás miliony uprchlíků
zase z východu. Má to nějaký reálný základ a jaký by byl podle vás v
této vlně rozdíl? Třeba bližší kultura, jazyk i dějiny?

Já se také obávám, že s jarem může přijít vlna uprchlíků zejména z
Ukrajiny, zvláště dostanou-li privilegium bezvízového styku. Nejde ani tak
o jejich možnou asimilaci, vždyť po říjnové revoluci nás také zaplavila
podobná vlna a Praha se společně s Paříží stala centrem ukrajinské a
ruské protibolševické emigrace. Podporoval ji dokonce sám Masaryk, byť
žádal, abychom přijímali pouze odborníky zvláště na zemědělství,
studenty, vědce a budoucí vědce, kteří by naopak pomohli rychleji se
vyrovnat s potížemi zrodivší se nové republiky. Obávám se však, že v
předpokládané vlně nepůjde o specialisty, ale o lidi svou kvalifikací
rovnající se našim dnešním nezaměstnaným. Nejde o to, zda se adaptují s
naší mentalitou, zvyky, náboženstvím a podobně, v tom skutečně problém
nebude, ale jak se budou adaptovat na ekonomické podmínky vlastního
přežití. To zaprvé. A zadruhé, do jaké míry se tím dále oslabí
ukrajinská ekonomika a celá země se stane Achillovou patou Evropy, protože
poté bude do značné míry jedno, zda její obyvatelé budou emigrovat k nám,
nebo zůstanou doma. Jak se zachováme k tomuto problému? Zaplatíme daň za
solidaritu s Ukrajinou jako součástí Evropy, nebo si budeme hrát na mrtvého
brouka a čekat, až sociální výbuch na východě zrodí třeba něco
podobného, jako se to stalo v Německu ve třicátých letech?

Ještě bych chtěl připomenout jednu statistiku OSN: V roce 2014 muselo své
domovy opustit celkem na 60 milionů lidí, z toho do Evropy směřoval jen
zlomek – méně než milion, z toho o azyl požádalo 625 000. A jejich
národnostní rozbor ukazuje zajímavou skutečnost: z 20 procent to byli lidé
ze Sýrie, dále Afghánistán (7 procent), Kosovo 6 a Eritrea 6 procent, Srbsko
pět a řada dalších zemí včetně třeba Ukrajiny. Z těch hlavních dvě
evropské země, považované EU za „bezpečné“. U Sýrie jsou hlavním
motivem důsledky války. Hlavní vlna Afghánců byla z těch lidí, kteří
spolupracovali s mezinárodními a dalšími organizacemi a bojí se
současného nástupu Tálibánu. Z Eritreje je to kvůli diktátorskému
režimu, v zemi nebyly od roku 1993 žádné volby, služba v armádě je
povinná pro všechny muže a ženy a časově neomezená.

Z přistoupení Ukrajiny k EU, respektive bezvízové povinnosti není západní
Evropa nijak nadšena, zato Turkům se přímo podbízí. Není to podle vás
dvojí metr?

Otevřeně řečeno, v případě obou zemí se o bezvízovém režimu uvažuje
nikoliv proto, že v těchto zemích k tomu uzrály podmínky, to se ani v
jednom případě nenaplňuje, ale jako odměna za nějakou protislužbu: k
Turecku je to ohledně toho, co od něho žádáme směrem k uprchlíkům, od
Ukrajiny aby se odklonila od spojenectví s Moskvou ke spojenectví s Bruselem,
potažmo Washingtonem. Je to svým způsobem dar, možná danajský.

Pojďme hovořit o jiné oblasti bývalého SSSR. Před rokem uplynulo 100 let
od výročí genocidy Arménů Turky. U nás se to tak nějak přešlo, ostatně
naše republika na rozdíl od některých jiných států západní Evropy tuto
genocidu neodsoudila. A to se holedbáme křesťanskými základy. Co byste
řekl o této situaci, která by se právě v těchto měsících možná měla
více připomínat?

Připomínat si genocidy podle výročí si, myslím, nestačí, i když chápu,
že se z mezinárodního hlediska požaduje alespoň přiznání určité
solidarity, byť se zpožděním – jak to například Ukrajina žádala na
parlamentech všech zemí světa ohledně toho, zda hladomor ve třicátých
letech byl také genocidou. Lidem, kteří tehdy trpěli, to už nepomůže, jde
o politické gesto. Bohužel genocida jako taková není jen věcí minulosti,
nacismu či jiných ismů nebo i bez ismů, jako to bylo nejen s Armény, ale
rovněž v bývalé Jugoslávii, o Africe ani nemluvě. Je to současný, a
dovolím si napsat, budoucí problém. Naše civilizace se stává stále
vyspělejší – jak ho může neřešit? Neboť vyspělost se přece nedá
měřit jen tím, kolik kilogramů chleba si může u nás koupit dělník za
hodinu práce. Vyspělost by se měla měřit i podle toho, nakolik nejsme
slepí ke křivdám, které se dějí mimo naši vyspělou společnost, která
přece nežije izolovaně od ostatního světa. Kdybych to měl k něčemu
přirovnat, tak asi k řidiči, který se svým mercedesem ujel od nehody a
neposkytl pomoc.

A ještě muslimové a Rusko. Nedávno Vladimir Putin otevřel největší
mešitu v Rusku. Jaký je vlastně vztah ruských občanů a muslimského
obyvatelstva, přičemž samozřejmě asi oblast Kavkazu je poněkud atypická...

Nejprve si ujasněme: Islám je v Rusku největší náboženskou minoritou,
vyznává ho 14 milionů až dvacet milionů obyvatel, což je zhruba čtrnáct
procent populace. Má dávné historické tradice, ale v současné době je
nejvíce rozšířen v Podkavkazsku, Povolží a z velkých měst v Kazani,
Nižním Novgorodě, Petrohradě a Moskvě. Za centrum je považována Kazaň,
kde se nacházejí islámská univerzita a největší mešita v Evropě.
Ačkoliv Lenin po revoluci slíbil všem věřícím stejná práva a svobody,
Stalin je začal pronásledovat. Situace se výrazně změnila po roce 1991, kdy
se islám znovu začal v Rusku šířit takovým tempem, že řada historiků
předpokládá, že koncem tohoto století se stane vedoucím náboženstvím.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Zlom: Putin oficiálně promluvil s lídry lidových republik. A už nikoliv „samozvaných“

Stalo se, na co mnozí čekali tři a půl roku. Prezident Ruské federace
Vladimir Putin poprvé od vyhlášení donbaských lidových republik přímo a
oficiálně hovořil s oběma jejich lídry.

Ačkoliv Rusko již v únoru letošního roku oficiálně uznalo doklady
Doněcké lidové republiky (DLR) a Luhanské lidové republiky (LLR), přímý
kontakt mezi lídry uvedených stran – alespoň oficiálně – neproběhl.

Zatímco podepsání výnosu o uznání dokladů mělo mít „výhradně
humanitární charakter“, přímý kontakt mezi ruským prezidentem a vůdci
lidových republik byl dlouho považován za nepravděpodobný: jen máloco by
za daného stavu více vyjádřilo vůli ruského prezidenta k možnému
uznání DLR a LLR než právě takové gesto.

Přímý telefonický rozhovor Vladimira Putina s Alexandrem Zacharčenkem a
Igorem Plotnickým se uskutečnil ve středu 15. listopadu. Předmětem
rozhovoru byla podle prohlášení Kremlu výměna zajatců mezi Ukrajinou a
lidovými republikami. Iniciátorem plánované výměny je vůdce hnutí
Ukrajinská volba – právo národa Viktor Medvedčuk.

Hlavy DLR a LLR iniciativu podpořily. Provedení výměny však podle nich
ještě bude nutné dojednat s ukrajinskou stranou.

Zlomová je ještě další skutečnost: v posledním oficiálním prohlášení
Kremlu není ani jednou v souvislosti s lidovými republikami použit
přívlastek „samozvané“, „samovyhlášené“, „jednostranně
vyhlášené“ či „povstalecké“ a podobně, stejně tak zde není řeč o
Doněcké a Luhanské oblasti.

„Uskutečnil se telefonický rozhovor Vladimira Putina s hlavou Doněcké
lidové republiky Alexandrem Zacharčenkem a hlavou Luhanské lidové republiky
Igorem Plotnickým,“ stojí doslova v prohlášení Kremlu.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Savčenková, Rusko a Západ: Časy se mění?

Soudní proces s ukrajinskou pilotkou Naděždou Savčenkovou vzbudil v
českých médiích velký zájem, zatímco česká diplomacie aktivně
podpořila novou sankční ofenzívu proti Rusku. Další okolnosti kauzy N.
Savčenkové v kontextu současných ukrajinsko-ruských vztahů sledovala pro
Parlamentnílisty.cz Veronika Sušová-Salminen.

Proces s bývalou ukrajinskou vojákyní a později členkou ukrajinského
dobrovolnického batalionu Ajdar měl složitý politický kontext. A
doprovázely ho od počátku dvě verze toho, co se stalo, které v podstatě
odpovídají dvěma stranám konfliktu o Ukrajinu. Obrovská mentální propast,
která se rozestoupila mezi Ukrajinou a Ruskem a postavila obě země proti
sobě, je tak přirozeným kontextem celého procesu.

Politika a justice

Politizace obecně justici nesvědčí, a to nejenom v současném Rusku. V jeho
případě však máme právní kulturu, kterou pomohl vytvořit komunistický
režim a následná postkomunistická transformace v podmínkách pro Rusko
typické institucionální slabosti. Není ovšem objektivní hodnotit celý
současný právní systém politicky hybridního Ruska jako nefunkční a
celkově svévolný. Příklady medializovaných případů s politickým
kontextem, jako je kauza Jukosu nebo nyní kauza Savčenkové, nevypovídají o
všem, i když politizované případy jistě nepřispívají k obecné
důvěryhodnosti ruské justice.

Je nicméně nepopiratelné, že to byly Putinovy reformy, které mezi roky 2000
až 2008 významně přiblížily ruský postkomunistický systém tomu
západnímu, i když se jim nepodařilo vymýtit kulturní praxe postavené na
neformální výměně. Tzv. telefonní právo, které porušuje princip
nezávislosti soudů, se podařilo omezit, ale rozhodně ne vymazat. Jako
relativní úspěch jsou například označovány arbitrážní soudy i fakt,
že se běžní Rusové k soudům v posledních letech obraceli více i navzdory
zažitému skepticismu a nedůvěře ve spravedlnost.

Kdo je Naděžda Savčenková?

Portrét Naděždy Savčenkové dostupný v dnešních médiích je v
ukrajinském podání mytologizující a v ruském provedení démonizující.
Savčenková dělala před Majdanem profesionální kariéru v ukrajinské
armádě, dokonce získala privilegovaný přístup na vojenskou vysokou školu,
a to na intervenci tehdejšího ministra. Před tím mezi roky 2004 až 2005
sloužila půl roku v Iráku jako součást ukrajinského vojenského mírového
kontingentu. Po ukončení studia s kvalifikací pilota vrtulníku sloužila na
různých pozicích v ukrajinské armádě, aby se v době Majdanu rozhodla (prý
v době dovolené, ale fakticky jako dezertérka) pro službu v domobraně
Majdanu a následně u neslavného batalionu Ajdar.

Ten útvar patřil k těm polovojenským a polosoukromým jednotkám, které v
prostředí konfliktu používaly násilí proti civilistům, případně se
účastnily kriminálních aktivit v oblastech, kde ukrajinský stát zmizel z
obzoru. Je také známo, že přitahovaly ukrajinské nacionalisty a extremisty.
O těchto ideologických spojeních Ajdaru psal dokonce britský Guardian (http://www.theguardian.com/world/2015/mar/05/ukraine-women-fighting-frontline).
Obvinění Amnesty International, že se batalion dopouští (http://europe.newsweek.com/evidence-war-crimes-committed-ukrainian-nationalist-volunteers-grows-269604)
zločinů proti lidskosti, se objevila v době, kdy už byla N. Savčenková v
ruském vězení, ve kterém je od července 2014. Informace ruského tisku (http://lenta.ru/articles/2016/03/22/guilty/)
o tom, že se sama Savčenková podílela na praktikách mučení zajatců,
není možné nijak potvrdit ani vyvrátit.

Podobně si je třeba zopakovat, že Savčenková se stala poslankyní Rady a
členkou PACE v době, kdy byla v ruském zajetí. Byla tedy spíše
kandidována (než, že by kandidovala) už jako vězněná a jako součást
ukrajinské volební kampaně na podzim 2014, ve které Rusko figurovalo jako
válečný agresor a často také jako zdroj veškerých ukrajinských
problémů (strategie externalizace).

Savčenková v ukrajinské politice: hrdinka nebo oběť?

Politický kontext má tedy kauza Savčenkové nejenom v Rusku, které je za
tento proces široce kritizováno, ale také v samotné Ukrajině. Hrdinka
Ukrajiny, jak ji ocenil prezident Porošenko, N. Savčenková se stala
marketingovou tváří kampaně strany Vlast bývalé premiérky a jedné z
ukrajinských oligarchů z dněpropetrovského klanu Julie Tymošenkové.
Vězněná Savčenková byla volebním tahákem strany, jejíž postavení po
Majdanu v roce 2014 značně osláblo.

Savčenková tak nahradila mučednický obraz ne moc populární Julie
Tymošenkové, kterou uvěznil Janukovyč, ale která byla za podvody
vyšetřována už před lety v USA, aby byla zázračně všech obvinění
zbavena (a rozsudek si odpykal jen její šéf). Její straně se také s
pomocí obrazu Savčenkové podařilo udržet po volbách v roce 2014
přítomnost v parlamentu. Tato situace udělala ze Savčenkové ve své
podstatě politický PR projekt. Její politickou popularitu podpořil nejen
fakt vězení a protestních hladovek, ale rovněž například vydaná
biografie, kterou zřejmě N. Savčekovová nenapsala osobně, a spojování s
Majdanem a obranou vlasti. Mučednický obraz Savčenkové zůstává celé
měsíce součástí ukrajinsko-ruské informační války, ve které Západ
bezpodmínečně podporuje Ukrajinu.

Ukrajinská a ruská verze

V časech informační války a reálného konfliktu na Donbase je velmi
problematické poznat pravdu. Ta je ostatně stejně jako sama N. Savčenková
rukojmí okolností. Ukrajinská verze příběhu Naděždy Savčenkové tvrdí,
že Savčenková byla při plnění povinností v Luhanské oblasti unesena
proruskými opolčenci (podle Kyjeva teroristy) a předána ruským orgánům na
území Ruské federace. Obvinění z toho, že byla Savčenková přímo
nápomocná zabití dvou ruských žurnalistů, je odmítáno jako ruská lež s
tím, že pilotka měla mít na dobu útoku alibi. Konkrétně měla být v
této době už v zajetí proruských separatistů.

Naopak ruská varianta tvrdí, že Savčenková předala koordináty pozic
žurnalistů ukrajinskému dělostřelectvu, které potom novináře střelbou
usmrtilo. Měla být zajata opolčenci a následně měla uprchnout a
nelegálně překročit ukrajinsko-ruskou hranici směrem do Ruska. Důvody pro
její útěk do Ruska, ale nejsou vůbec jasné. Podle této verze byla zatčena
v Rusku, kde byla po několik měsíců vyšetřována ruskými úřady a
následně s ní proběhnul sledovaný soudní proces.

Bude Savčenková vyměněna na Ukrajinu?

I přes velký nátlak a světovou kritiku zcela podle očekávání Rusko
neustoupilo a proces dotáhlo do konce. Jak známo, Rusko v současných
podmínkách zcela rezignovalo na svoje pozitivní prozápadní image a dává
přednost pragmatickému, ale tvrdému jednání ve stylu politického realismu
a machiavelismu. Účel světí prostředky, je nové heslo Putinovy
zahraniční politiky. Ruská strana tím pádem i pod palbou západní kritiky
odmítala jakoukoliv diskuzi o budoucnosti Savčenkové do ukončení soudního
procesu.

N. Savčenková byla v úterý odsouzena (http://www.gazeta.ru/social/2016/03/22/8137571.shtml)
celkem k 22 letům vězení v kolonii s běžným režimem a k pokutě 30 tisíc
rublů za nelegální překročení hranice. Rozsudek vstoupí v platnost za 10
dní od úterního vyhlášení. Ukrajina ani sama Savčenková verdikt
samozřejmě neuznávají a obvinění považují za fabrikovaná. Sama
odsouzená v době vyhlašování verdiktu zpívala lidovku, které zněla
dříve na Majdanu a později demonstrativně deklarovala pozdrav „Sláva
hrdinům“. Vynesením rozsudku ovšem její kauza neskončila.

Podle některých náznaků je možné, že se stane objektem obchodu (http://vesti-ukr.com/strana/140918-poroshenko-predlozhil-obmenjat-aleksandrova-i-erofeeva-na-savchenko)
mezi Ukrajinou a Ruskem. Podobně tomu bylo například u široce
medializovaného případu estonského agenta Estona Kohvera, který byl v Rusku
odsouzen a následně – za mnohem menšího zájmu médií – vyměněn (http://rian.com.ua/russia/20150926/374312632.html)
za ruského agenta, vězněného v Estonsku za špionáž ve prospěch Ruska.

Vyšší hra

Samotný Kreml zatím hned po rozsudku vysílal ambivalentní signály. Putinův
mluvčí Peskov řekl (http://www.interfax.ru/russia/499903), že Rusko bude v
případě Savčenkové postupovat v souladu se zákony a popřípadě o jejím
dalším případu rozhodne prezident v rámci svých pravomocí. Odmítl (http://www.gazeta.ru/politics/news/2016/03/23/n_8407043.shtml)
také slova ukrajinského prezidenta Porošenka o tom, že by Putin slíbil
její propuštění v době jednání normandského formátu.

Výměna zajatců mezi Ukrajinou a Ruskem je součástí dohod Minsku-2, ale
vázne podobně jako celá minská dohoda z února 2015 v konkrétní realizaci.
A ta je zase západní podmínkou pro zrušení protiruských sankcí.
Nejnovější návštěva amerického ministra zahraničí Kerryho v Moskvě se
věnovala kromě Sýrie právě revitalizaci vyjednávání o Ukrajině a
chtěla se dále dotknout (http://www.interfax.ru/russia/499958) osudu bývalé
ukrajinské pilotky. Sergej Lavrov následně po jednáních s Kerrym potvrdil (http://www.gazeta.ru/politics/2016/03/23_a_8139083.shtml),
že ruská strana bere ukrajinské návrhy o výměně vážně a slyší je.

Také ale připustil, že jako problém vidí situaci dvou ruských vojáků z
GRU (Moskva to odmítá), kteří na Ukrajině čekají na soud a na rozsudek.
Oba jsou obžalováni z terorismu a vraždy a právě oni by se měli stát
protějškem N. Savčenkové. Jejich soudní proces je ale podle všeho na
dlouho. Není divu, když advokát jednoho z obžalovaných beze stopy zmizel a
advokátka druhého sama čelí trestnímu oznámení. Na druhou stranu na
Ukrajině se zatím osvědčila praxe výměn bez soudu, což dává určitou
možnost i tady. Jak dál bude nyní zřejmě záležet na tom, jak se ve věci
Savčenkové rozhodne Vladimir Putin, a to na základě dalších zájmů ve
vysoké hře kolem Ukrajiny.

V Moskvě byl ve středu také ministr zahraničí Německa Frank Steinmeier,
který se v současném kontextu a den po vyhlášení rozsudku nad ukrajinskou
pilotkou vyjádřil (http://www.gazeta.ru/politics/news/2016/03/23/n_8408921.shtml)
v tom smyslu, že oboustranné vztahy mezi Německem a Ruskem „dávají důvod
pro optimismus“. Za pozornost také stojí, že německý ministr podtrhnul (http://www.gazeta.ru/politics/news/2016/03/23/n_8408945.shtml)
společný zájem na boji proti terorismu, něco, o čem český prezident Zeman
objektivně hovořil v době, kdy bylo Rusko v „morální karanténě“
Západu. Jenže časy se mění. Všimli si toho už na pražském zamini?

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ministerstvo energetiky RF: Více než 15 zemí veřejně potvrdilo ochotu
zmrazit těžbu ropy

Více než 15 zemí veřejně potvrdilo ochotu zmrazit těžbu ropy na úrovni
ledna 2016, řekl novinářům ruský ministr energetiky Aleksandr Novak.

„K dnešnímu dni to ve skutečnosti veřejně potvrdilo více než 15 zemí.
Nicméně proto, aby se tato veřejná prohlášení změnila v připravenost,
je nezbytné setkat se například na úrovni ministrů a potvrdit tato
rozhodnutí," řekl Novak novinářům.

Rusko, Saudská Arábie, Katar a Venezuela se během setkání na podporu
světových cen ropy 16. února v Dauhá dohodly na takovém opatření, jako je
ponechání úrovně těžby ropy na průměru z ledna pro rok 2016. To ale
pouze v takovém případě, že se ostatní země produkující ropu připojí
k této iniciativě. Mezi zeměmi, které vyjádřily svoji připravenost, jsou
Ekvádor, Alžírsko, Nigérie, Omán, Kuvajt, SAE.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Financial Times: na Krymu vzkvétá vinařství

Na Krymu znovu vzkvétá vinařství a oblast nepociťuje nedostatek investorů
díky vhodným podmínkám k rozvoji vinařství, píše The Financial Times.

„Teď je mi 45, začnu se věnovat vinařství a za 10 let budu nosit baret,
přivezu sem rodinu a budu se kochat svými skvělými výsledky", citují
noviny Pavla Ševce, který je majitelem vinice Uppa Winary nedaleko Sevastopolu.

Historie vinařství na Krymu trvá od IV. století do našeho století. V XIX.
století, když byl Krym částí Ruského impéria, kníže Golicyn založil v
obci Nový svět závod na výrobu šumivých vín se stejnojmenným názvem.
Produkce Nového světa získala cenu Grand-Prix na Světové výstavě v roce
1900 v Paříži. V Sovětském svazu byla krymská vína, zvlášť silná,
neuvěřitelně populární, připomíná FT.

„Neznám druhou takovou oblast s tak různorodými podmínkami na tak malém
území. A práce s různými druhy vín domácího původu je důležitou
součástí výroby" uvádějí noviny slova vinaře Olega Repina.

„Ve světě neustále očekávají něco nového — a tady vznikla celá
nová oblast", říká Andrej Grigorjev, majitel vinice Alma Valley blízko
Bachčisaraje. Ale vinař se bojí toho, že velcí výrobci skupují
zahraniční suroviny a prodávají je pod krymskou značkou.

Nová vlna vinařů na Krymu si je jistá svou budoucností. Podle slov Olega
Repina je „víno důležitější než politika", píše FT.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruské ministerstvo dopravy sdělilo, kdy začnou všechny vlaky objíždět
Ukrajinu

Železnice, která je obchvatem kolem Ukrajiny, začne kompletně fungovat do
konce roku, sdělil ministr dopravy Maksim Sokolov.

„Zcela přesuneme pohyb vlaků v souladu s normativním harmonogramem,"
sdělil Sokolov ve středu na III. dopravním sjezdu.

Dvoukolejnou elektrifikovanou linku začali stavět na území
Žuravka-Millerovo po zhoršení vztahů s Ukrajinou v roce 2014. Stavební
práce byly dokončeny v srpnu roku 2017. Cena projektu byla vyčíslena na 56
miliard rublů.

V září na trať pustili nákladní vlaky a v listopadu osobní, které
jezdily bez průběžných zastávek po staré lince.

Nová železnice o délce 137 kilometrů prochází mimo území Ukrajiny, zcela
na ruské straně hranice (po Voroněžské a Rostovské oblasti). To umožní
zvětšit propustnost infrastruktury a zajistit dopravní bezpečnost.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Důležité informace k jedu novičok. Vyjádřil se i toxikolog

Páteční Lidové noviny přinášejí další informace o jedu známém pod
označením novičok. O smrtelně nebezpečné látce toho ve skutečnosti mnoho
známo není. Chemické vzorce, podle kterých lze pravděpodobně novičok
vyrobit, jsou dostupné na internetu. Znamená to, že si ho může vyrobit
kdejaký „domácí kutil“? Podle odborníků rozhodně ne. Stojí přitom za
pozornost, že novičok lze v Česku vyrobit legálně. Kvůli mezeře v
zákoně.

Jed známý pod označením novičok vyvíjeli vědci v Sovětském svazu v 70.
a 80. letech minulého století. Výzkum, který byl s vývojem spojen,
probíhal v přísném utajení. Informace o něm vynesli např. sovětští
vědci, kteří emigrovali na Západ. Miloslav Pouzar, docent Fakulty
chemicko-technologické Univerzity Pardubice, upozorňuje, že dnes dostupné
informace o novičoku jsou stále velmi teoretické. Je sice pravda, že
chemické vzorce látek, ze kterých lze novičok vyrobit, jsou dostupné na
internetu, ale to ještě neznamená, že by výrobu tohoto smrtelně
nebezpečného jedu zvládl kdejaký středoškolský student.

„Přísady novičoku jsou už samy o sobě vysoce nebezpečné. Výsledek
jejich smísení nebezpečnost ještě několikrát zvyšuje. Sloučeniny, ze
kterých novičok vzniká, jsou dokonce podobné chemickým vzorcům pesticidů
– látkám na hubení hmyzu,“ doplňuje server.

Přesné složení jedu však není známé, a proto v české legislativě
není uveden na seznamu zakázaných látek. Teoreticky je tedy možné vyrobit
novičok v naší zemi legálně. „Když vyrobím látku, která není v tomto
seznamu, a neprokážou mi, že to chci masově použít pro bojové účely,
vyrobit ji smím,“ anonymně konstatoval český toxikolog.

Pod podmínkou anonymity také vědci připouštějí, že kdysi na našem
území mohla probíhat výroba novičoku. Opět v přísně utajeném režimu.
K útoku na dvojitého ruského agenta Sergeje Skripala v Británii nemusela
být použita úplně čerstvá látka. Smrtelně nebezpečný jed lze skladovat
a použít později. Čistě teoreticky tak plyn mohl pocházet z Česka,
respektive z Československa, což naznačovali i Rusové, když zpochybňovali
prohlášení britské premiérky Theresy Mayové, že v útoku na Skripala má
prsty Rusko.

Česká vláda však ruské nařčení opakovaně odmítla.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Jsem pesimista, píše Jaroslav Bašta. Stažení Rusů ze Sýrie může
znamenat...

Někdejší diplomat v Rusku a na Ukrajině Jaroslav Bašta se zamýšlí nad
tím, co může znamenat stažení většiny ruských sil ze Sýrie. Tento krok
lze hodnotit optikou optimisty a optikou pesimisty. Do druhé skupiny patří i
Bašta, který se obává, že se ruský prezident připravuje na další kolo
války. Zmiňuje jména amerického, ukrajinského a tureckého prezidenta.

Když ruský prezident Vladimir Putin nařídil zásah v Sýrii, mnohé
překvapil. Z pohledu hráčů šachu šlo o nenadálý tah jezdcem, který
vyvedl protihráče z míry. Jeho krok pomohl nastolit alespoň částečnou
stabilizaci v rozvrácené Sýrii a oslabit islamisty – společného
nepřítele Ruska a Západu. Putin tím pomohl jednomu ze spojenců Ruska.

Stažení ruských sil ze Sýrie je dalším překvapivým tahem Vladimira
Putina. Lze ho interpretovat tak, že chce ruský prezident přenechat vavříny
vítězství svému syrskému kolegovi Bašáru Asadovi. To tvrdí optimisté.
Pesimisté, k nimž patří i Bašta, říkají, že si Putin jen uvolňuje ruce
k dalšímu válčení. Kde? Možná na Ukrajině, kde konflikt zamrzl na
mrtvém bodě. Ať už to teď dopadne v této zemi jakkoli, pro Putina to
nebude dobré.

„V čele dvou států sousedících s Ruskou federací stojí dva dosti
zoufalí muži – ukrajinský prezident Porošenko a turecký prezident Erdogan.
Oba válčí se svými spoluobčany, jeden s ruskojazyčnými Ukrajinci, druhý
s Kurdy, a oba za viníka svých problémů považují ruského prezidenta
Vladimira Putina. Temné náznaky o jejich spojenectví ve snaze o navrácení
Krymu Ukrajině asi nelze brát na lehkou váhu. Letošní rok je navíc rokem
voleb v USA a prezident Barack Obama na konci svého druhého volebního období
je v pozici „chromé kachny“, jak tradičně dosluhujícího prezidenta
nazývají američtí novináři. Je tedy otázka, jak bude jeho autoritu
vnímat právě turecký prezident, který ve vnitřní i zahraniční politice
podniká velmi nebezpečné kroky,“ varuje Bašta v komentáři pro
PrvníZprávy.cz.

Celý komentář naleznete zde.

Lze si jen přát, aby stažení většiny armády ze Sýrie nebylo jen
přípravou na horší krveprolití.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Rusko vyzývá USA zastavit podporu teroristů v Sýrii, konkrétně Frontu an
Nusra - Lavrov

Rusko vyzývá USA zastavit podporu teroristů v Sýrii, konkrétně se jedná o
organizaci Fronta an Nusra (v Rusku zakázána), prohlásil ve čtvrtek ruský
ministr zahraničních věcí Sergej Lavrov.

„To nejdůležitější je, aby i ve východní Gutě a dalších místech,
aby koalice USA, která tam pracuje ze vzduchu, která má mnohatisícové síly
speciálního nasazení na zemi, zastavila podporu teroristů typu Fronty an
Nusra. A všech ostatních organizací, které západ považuje za
neextrémistické, ty z nějakého důvodu pracují pod „deštníkem“ Fronty
an Nusra a mají vytvořené společné velení. Rezoluce (Rady bezpečnosti OSN)
2254 vyžaduje oddělit se od banditů,“ řekl Lavrov během vystoupení na
fóru Rusko – země možností.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
VIDEO Sobotka a Špidla se sešli s Němci kvůli uprchlíkům. Ovčáček z
toho má divný pocit. A na hranicích se rozjela akce

Otázka imigrace se řeší na nejvyšší úrovni, byť způsobem, který
možná některé překvapí. Na počátku týdne se k tomuto tématu
například vedlo jednání mezi českou a německou vládou. Zastoupení,
přinejmenším na české straně, však vyvolalo u některých značné obavy.

Migrační krize totiž byla součástí „strategického dialogu“ mezi
Českou republikou a Německem, jehož téma zní „migrace a integrace“. Za
německou stranu vedl jednání, která probíhala v Praze, ministr pro Evropu
Michael Roth. Jeho českým protějškem byl pak šéf poradců premiéra
Sobotky Vladimír Špidla.

Výsledkem jednání byla deklarace, ve které obě strany ujišťují o své
vůli dál vést v migrační politice dialog a spolupráci, podporovat
posílení ochrany hranic EU a bránit nelegální migraci. Základem prý má
být pomoc přímo v místě konfliktu.

Společná deklarace české a německé vlády však pokračuje: „Základním
měřítkem uprchlické, migrační a integrační politiky musí být
solidarita, sdílení odpovědnosti a lidskost... Nikdy jsme nebyli v Evropě
jednou homogenní společností. A nikdo nechce, aby se Evropa vyvíjela tímto
směrem.“

VÍCE SI PŘEČTĚTE ZDE

A dále pak: „Naše evropské společnosti jsou založeny na hodnotách. Tyto
hodnoty jsou závazné pro všechny, včetně uprchlíků a migrantů. Jsme
otevřeni různým náboženstvím, etnickým skupinám i kulturám, pokud
respektují a sdílejí naše společenství sdílených hodnot.“

Podepsaná deklarace by měla být základem pro další jednání, příští
schůzka se má konat v dubnu 2017 v Berlíně. Již nyní však článek o
průběhu jednání některé znepokojil. Například mluvčí prezidenta
republiky Jiří Ovčáček jej na svém facebooku komentoval: „To zní velmi,
velmi zlověstně...“

Šéf poradců premiéra Sobotky Vladimír Špidla, sám bývalý premiér a
eurokomisař, se k německé imigrační politice, reprezentované heslem Angely
Merkelové „My to zvládneme“, stavil vždy vstřícně. Již v prosinci
2015 vyjádřil její migrační politice podporu, prohlásil, že bez ní a
její politiky by nám bylo mnohem hůř, a postěžoval si, že se o
kancléřce u nás šíří lži. V srpnu 2016 to měl být právě on, kdo
vehementně prosazoval návštěvu kancléřky Merkelové v Praze. Chtěl jí
prý ukázat, že tvrdé názory na migraci, které prezentuje například
ministr vnitra Milan Chovanec, nejsou v české politice většinové a že
čeští politici mají k jejímu přístupu mnohem vstřícnější postoj.

Zatímco na jednání s německým ministrem poslal premiér Sobotka poradce
Špidlu, sám se sešel s končícím německým velvyslancem Arndtem Freytagem
von Loringhovenem, kterému děkoval za jeho přínos k česko-německým
vztahům. Ještě dramatičtěji vše později vyjádřil vládní tajemník pro
EU Tomáš Prouza, který se s Twitterem podělil o svůj velký smutek z
odchodu „velkého přítele jeho i České republiky“.

Kromě toho česká policie začala nacvičovat obranu hranic s Německem. Na 16
hraničních přechodech, které se Spolkovou republikou máme, provádí 300
policistů namátkové kontroly. Cvičení má podle policejního prezidenta
Tomáše Tuhého trvat dva dny. Současně s akcí na hranicích bude testovat i
zprovoznění registračního místa pro uprchlíky v Petrovicích na Ústecku.
Ve čtvrtek ráno má na hraniční přechody dorazit simulovaná uprchlická
vlna, tvořená studenty. Policisté si na nich budou nacvičovat výslechy a
další nakládání s migranty.

Web Krimi Plzeň sledoval cvičení policistů na hraničním přechodu Rozvadov.
„Policie uzavřela hranice s Německem na příjezdu. Vozidla projíždějí
několikanásobným filtrem, kdy policisté zastavují a kontrolují vytipovaná
vozidla. Vše probíhá ve spolupráci jak s německou policií, tak i s
celníky,“ informoval zpravodaj webu během úterý.

Web přinesl z policejní akce i VIDEO

„Cílem cvičení je ověřit připravenost Policie ČR na rozhodnutí
ministra vnitra o znovuzavedení kontrol na státních hranicích s Německem v
souladu s nedávno novelizovaným zákonem o ochraně státních hranic ČR.
Tato situace by s největší pravděpodobností v praxi reálně předcházela
rozhodnutí vlády a Policie ČR by ji musela zvládnout za pomoci pouze
vlastních sil a prostředků, bez součinnosti Armády ČR a Celní správy.

Dalším cílem cvičení je ověřit funkčnost typového plánu pro zřízení
registračního místa, zmapovat jeho kritická místa a otestovat v reálných
podmínkách registrační informační systém, jehož účelem je
zaregistrovat základní osobní údaje cizince a úkony, které s ním byly v
rámci registračního místa provedeny,“ citoval web policejní mluvčí.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Turecký premiér odsoudil rezoluci Evropského parlamentu o čelení ruským
médiím

Turecký premiér Binali Yı odsoudil Evropskou unii za pokusy čelit ruským
médiím, označil to za „bídu demokracie“.

„Evropský unie, která se snaží zakázat ruský tisk, ukazuje bídu své
demokracie," prohlásil Yı žurnalistům v Ankaře ve čtvrtek.

Ve středu schválil Evropský parlament rezoluci pod názvem Strategické
komunikace EU jako vzdorování propagandě třetích stran. V dokumentu se
tvrdí, že Rusko údajně poskytuje finanční podporu opozičním politickým
stranám a organizacím v členských zemích EU, uplatňuje přitom faktor
dvoustranných mezistátních vztahů, aby rozkmotřilo členy společenství.
Za hlavní informační hrozby pro Evropskou unii a její partnery ve východní
Evropě je v rezoluci označována agentura Sputnik, televizní stanice RT, fond
Ruský svět a federální agentura Rossotrudničestvo, jež je podřízená
ruskému ministerstvu zahraničních věcí. Rezoluce obsahuje řadu ničím
nepodložených obvinění, mimo jiné srovnává činnost takových
sdělovacích prostředků jako Sputnik s činností teroristické skupiny ISIL.

Z 691 poslanců, kteří se účastnili hlasování, hlasovalo pro podporu
dokumentu 304 lidí, proti bylo 179, 208 se zdrželo. Díky tomu se pro podporu
dokumentu vyjádřila méně než polovina hlasujících.

Agentra Sputnik prohlásila, že rezoluce Evropského parlamentu je přímým
narušením svobody masových médií a lidských práv, kvůli tomu Sputnik
vyzývá EU nedopustit zavedení státní cenzury.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Polsko podepsalo smlouvu o dodávkách plynu z USA

Byla podepsána smlouva se společností Centrica LNG o dodávkách
zkapalněného zemního plynu z USA. Podle smlouvy se bude palivo dodávat v
průběhu 5 let, oznámil web polské společnosti PGNiG.

Plyn je určen pro trh Polska a jiných zemí Střední Evropy. Polsko
odůvodňuje tuto transakci nutností zvýšit energetickou bezpečnost regionu,
v němž „historicky dominoval ruský plyn".

Podotýká se, že podepsaná smlouva je jen první z naplánovaných.

O možnostech USA pomoci Polsku a jiným evropským státům v diverzifikaci
dodávek plynu řekl v červenci americký prezident Donald Trump.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Po upálení Palacha jsme demonstrovali v době vyučování a nikdo se nedivil.
Migrace je už vyčpělé téma, říká senátor Bublan

ROZHOVOR Demonstrace Čechů jsou podle senátora za ČSSD Františka Bublana
odrazem špatné nálady a protestem proti krokům, které vláda v demisi
dělá. Podle bývalého ministra vnitra pramení nesouhlas veřejnosti z
nevyjasněné politické situace. Lidé nevědí, kdy a jaká vláda bude.
Andrej Babiš by měl být vstřícnější a chovat se velkoryseji k partnerům,
kteří jsou ochotni vyjednávat. Sázka na předčasné volby by se mu totiž
nemusela vyplatit.

Jak vnímáte zásahy Andreje Babiše do Generální inspekce bezpečnostních
sborů, tedy snahu o odvolání Michala Murína?

Působí to na mě trošku násilně. Domnívám se, že by měl počkat, až
bude mít větší důvěru, aby mohl takové kroky dělat. Ta uspěchanost
vedla k tomu, že ho nejdříve chtěl odvolat, pak zjistil, že musí mít
důvod, případně podezření z nějakého trestněprávního jednání.
Působilo to z počátku dost účelově. Uvidíme, jak se to bude vyvíjet dál.
Vstoupili do toho státní zástupci, třeba k odvolání bude důvod, to
neumím posoudit, ale začátek byl velmi účelový a nepůsobil dobře.

Jste bývalým ministrem vnitra. Michal Murín je v čele GIBS už dlouhá léta
a dosud jsem tak výraznou snahu o jeho odvolání nezaznamenala. Vy ano? Jak to,
že k tomu dochází právě nyní?

Nezaznamenal jsem nic takového. Jestli měli státní zástupci s Murínem
dílčí problémy a chtěli to řešit, nevím, neproniklo ke mně nic o tom,
že by byl nějaký zásadní problém. Samozřejmě GIBS je na začátku svého
působení, nemohu tvrdit, že by bylo vše na sto procent dobré, a určitě
mohlo nastat pochybení, ale nevím, jestli natolik závažné, aby byl
odvoláván ředitel.

Stále se mluví ohrožování demokracie, konají se demonstrace. Není ale
právě podobný zásah do něčeho tak podstatného v demokracii, jako je GIBS,
už skutečně tím krokem, který by měl vzbudit pozornost a odpovídající
reakci?

Ty demonstrace nejsou jen kvůli GIBS, vycházejí ze špatné nálady a z
několika kroků, které vláda v demisi dělá. Jedná se o odvolávání více
lidí, úředníků, teď zase bude odstupovat ředitelka pozemkového fondu.
Pokud veřejnost vyjadřuje nesouhlas, tak pramení z toho, že je politická
situace nevyjasněná, lidé nevědí, jaká bude vláda, kdy bude vláda, a
realizují se zásadní kroky. Nepůsobí to dobře.

Co říkáte na požadavek ČSSD na post ministra vnitra a spravedlnosti? Je to
vzhledem ke kauzám, které se kolem Andreje Babiše dějí, adekvátní
požadavek?

Netrval bych na tom tolik, protože jak Ministerstvo vnitra, tak spravedlnosti
nemají takovou pravomoc, aby mohla zasahovat do trestního řízení. Určitě
by nebylo dobře, kdyby Ministerstvo vnitra vyměnilo vyšetřovatele v
Babišově kauze a stejně tak, aby si Ministerstvo spravedlnosti zavolalo
státního zástupce, který dozoruje tento případ a snažilo se ho nějak
ovlivnit. To by si nikdo nedovolil, ať by tam seděl kdokoliv. Přímo
zásadní obsazení ministerstev není, spíše symbolické. Premiér sice nemá
důvěru, ale je v trestním řízení a symbolické by bylo, kdyby jeden z
těchto resortů připadl druhé, případné koaliční straně.

Ještě k demonstracím a diskuzi, nakolik se má politika míchat do škol.
Objevila se kritika, aby studenti demonstrovali jen ve volném čase. Jak to
vidíte vy? Měli bychom být studentům vděční, že nám pomáhají zachovat
život v demokracii, nebo je pro vás lepší reakce: reminiscence si s
prominutím strčte za klobouk, jak říká Václav Klaus mladší?

Vyjádření Klause mladšího mě udivilo. Vzpomněl jsem si, že v roce 1969,
po upálení Palacha, zorganizovali jsme demonstraci v době vyučování. Šli
jsme my i kantoři a nikdo se nepodivil. Chtěli jsme něco vyjádřit, svoji
vůli a bylo to v pořádku. Pak jsme se vraceli zpět, a že by někdo
zakazoval a pohoršoval se nad tím? Nikoliv. Naopak buďme rádi, že studenti
se zajímají o politiku a veřejné dění a vyjadřují svůj názor. Spíše
bychom to měli ocenit. Horší by bylo, kdyby seděli doma u počítače a
chatovali nebo se dívali na Facebook.

V Deníku Referendum vyšel text jeho šéfredaktora a levicového aktivisty
Jakuba Patočky, který analyzuje proměnu politického systému a současnou
situaci na české politické scéně. Patočka vidí zásadní problém v
neexistenci praktické politické strategie, která by dokázala čelit režimu
šéfa hnutí ANO. Lze to brát vážně? Měl by se podle vás objevit někdo a
velmi rázně už proti Babišovi zakročit?

Politická scéna je dost rozbitá. Opozice nemá patřičnou sílu, navíc
není příliš jednotná. Je vlastně zprava doleva, takže to bude velmi
obtížné. Musela by se najít silná osobnost, která by za sebou měla
silnější partaj, a pak by šlo o otázku budoucnosti, jaký bude vývoj. Ale
zatím tomu roztříštěnost politické scény nenahrává.

Jak tedy vnímáte dosavadní vládní vyjednávání? Někdo tvrdí, že Andrej
Babiš chce předčasné volby a vyjednávání jen předstírá. Může to tak
být?

Způsobuje hodně rozpačitosti, protože postoje Andreje Babiše se mění
docela často a neexistuje jasná linie, co by vlastně chtěl. Kromě toho že
by chtěl vládnout, takže se snaží různými postoji druhou stranu
přitlačit. Trošku vyhrožuje SPD, ale jsem přesvědčen, že Babiš SPD
nechce ani do vlády, ani jako podporu, protože by tím ztratil to svoje
renomé nejen u nás, ale především v Evropě by to nebylo vnímáno nijak
dobře, spíše naopak. Na mne to působí, že se bude snažit o co nejhladší
cestu, aby neměl problémy. V nejhorším případě vše klidně nechá dojít
do stádia, že nezbyde nic jiného než předčasné volby.

Platí podle vás, co se říká, tedy že na předčasné volby doplatí ten,
kdo je vyvolal?

Mohlo by to platit, pokud by Babiš ve vyjednávání hodně selhal. Sliby na
všechny strany, které pak zase mění, by veřejnost už mohla vnímat
negativně a potom by na to mohl doplatit, ale průzkumy tomu zatím
nenasvědčují. Nehledě na to, že bude říkat, jak s ním nikdo nechtěl
jít, s nikým nebylo možné se domluvit, takže mu nezbývá nic než
předčasné volby. To umí, přesvědčovat veřejnost.

To byla i moje další otázka. Je Babišovou taktikou dojít k předčasným
volbám s tím, aby odpovědnost za ně nepadla na jeho hlavu?

Je, ale nemusí být tak zřetelná, protože zatím je ke spolupráci ochotná
ČSSD a on by vlastně zůstal v poloze: ČSSD sice chtěla, ale chtěla pět
ministerstev, nebo chtěla ministra vnitra a spravedlnosti, takže měla
přehnané požadavky a já na ně nemohu přistoupit, takže raději nic. To
už je slabší. Pokud chce spolupracovat a mít partnera, musí být
vstřícný a nehledět na poměrné počty, kolik má kdo ministrů. Měl by se
chovat velkoryseji.

Vedou se vášnivé diskuze, která volba je pro sociální demokracii nyní
horší. Zkusit znovu vládu s hnutím ANO, nebo zůstat v opozici.

Obojí, ale nejsem dobrým prognostikem. Obojí má svá úskalí i svá
pozitiva. Skutečně nevím, co by bylo lepší a neumím odhadnout, jaká
budoucnost nastane. Jestli jít do vlády s Babišem, který by ji v podstatě
měl jen na doplnění a stejně by si zákony prohlasoval s komunisty a
Okamurou. Pak by byli pro smích. Kdyby dokázali uzavřít koaliční smlouvu,
která by znemožňovala takové zneužití a uhnutí smlouvy, potom může
ČSSD vydělat. Pokud získá patřičné resorty, kde se dá prosadit program
sociální demokracie a dokáže to veřejnosti prodat a obhájit, mohlo by to
být dobré. Ale nemám jednoznačný názor.

Je Jan Hamáček tím, kdo se dokáže Babišovi při vyjednávání postavit
jako rovnocenný partner?

Snad ano, samozřejmě je ještě mladý, ale má hodně zkušeností. Můžeme
mu jen popřát, aby se mu dařilo a aby zůstal pokud možno co nejsilnější.

Tomio Okamura čelí dalším problémům s financováním svého hnutí poté,
co novináři Sabina Slonková a Jiří Kubík odhalili určitá podezření.
Jsou podle vás podezření z toho, že politika Okamury je jen byznys,
oprávněná?

Byznys je docela silnou motivací. To už bylo vidět v minulém volebním
období, kvůli byznysu se mu rozpadlo hnutí Úsvit, kde byly podobné
problémy a ne všichni poslanci s tím souhlasili. Určitě by stálo za to,
aby nový úřad, který sleduje financování stran, se na toto hnutí
zaměřil, aby nebylo manipulováno a zneužíváno se státními financemi.
Jinak Okamura samozřejmě nemá silné politické téma, chytá se jen
populistických témat a migrace je už téměř vyčpělá. Tam se nedá
vymyslet nic nového, zkoušel to s romskou tématikou, neuspěl, tak bude
hledat jiné téma, aby získal hlasy, a nemyslím, že by bylo úspěšné.

Putin obhájil prezidentský post drtivým způsobem. Dokonce i Petra
Procházková nebo Luboš Palata, které nikdo nemůže podezírat z přízně k
Rusku, píší o tom, že svým způsobem Rusové mají Putina rádi i proto,
že pod jeho vedením jde z Ruska strach. Lze chápat situaci tak, že on je
někdo, koho Rusové potřebují, a máme se s tím smířit?

Když vidím reakce, mám pocit, že ho národ vždy potřebuje. Ruský národ
vždy měl někoho takového – cara, Stalina – možná už to mají v genech.
Potřebují silného vůdce a tomu jsou schopni odpustit cokoliv. To je věcí
ještě další generace, kdy se změní myšlení, a záleží, jak dalece
budou moci i mladí lidé studovat ve světě, kde získají jiný pohled na
svět, ale zatím to nevidím. Jsou tam samozřejmě záchvěvy, opozice je
slabá, ale existuje a Putin nedostal 99 procent, dostal méně. Pravděpodobně
se hodně švindlovalo a zbytečně, ale jde o to, aby to vypadlo co nejlépe.

V Itálii zvítězily strany, které neskrývají odpor proti Evropské unii a
proti migraci do Evropy. Jde o předěl ve vývoji Evropské unie? A bude na to
správně reagovat, nebo obliba takzvaných antisystémových, populistických a
extremistických stran stále poroste?

V mnoha evropských zemích je vidět vzestup stran, které nemůžeme klasicky
zařadit doprava či doleva. Jsou ve středu, ale je mezi nimi rozdíl. Italské
strany nejsou tak radikální, že by hrozilo vystoupení Itálie z Unie. To by
nenastalo, natolik jsou rozumní, ale jedná se o vyjádření určité
nespokojenosti. Itálie je také hodně zadlužená země a dost postižená
migrací, to vše se projeví, ale zase velké riziko v Itálii nevidím.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Nevím, proč Zeman útočí na Nečase, když ten mu prošlapal cestu, diví se
politolog

Politolog Josef Mlejnek se pustil v rozhovoru pro server iDnes.cz do českého
prezidenta Miloše Zemana. A to za jeho výroky v čínské televizi před
příjezdem svého protějšku Si Ťin-pchinga.

Zeman se totiž v rozhovoru pro čínskou televizi obul do předchozí vlády za
to, že podléhala tlaku USA a EU. Až nyní jsme dle jeho názoru nezávislou
zemí. Mlejnek si však všímá toho, že konec dalajlamismu a podporu obchodu
s Čínou vyhlásil před čtyřmi lety expremiér Petr Nečas.

„Jsme součást Evropské unie a se Spojenými státy jsme ve vojenské
alianci. Těžko hovořit o podléhání tlaku, pokud vláda vede politiku tak,
aby odpovídala členství v těchto mezinárodních institucích,“ uvedl k
tomu Mlejnek.

„Byl to Nečas, kdo vyhlásil státní politiku, podle níž má mít před
obhajobou lidských práv přednost pragmatický obchod. Nevím tedy, proč
Miloš Zeman na Nečase útočí, když on mu vlastně prošlapal cestu. Nečas
byl mimochodem také členem Zemanovy prezidentské delegace v Číně. Z tohoto
hlediska to je tedy poněkud zvláštní výrok,“ podotkl také politolog.
Vzápětí dodal, že postoje Zemana k Rusku i k Číně jsou dle jeho názoru
submisivní a snaží se přehnaně Číňanům lichotit. Původní text ZDE.
„Domnívám se, že je to dáno tím, že prezident je spíše nástrojem
určitých obchodních skupin, které ho pomohly dostat na Hrad, platily mu
kampaň a nyní potřebují nějak zhodnotit tuto svoji investici. On má
vlastně prorážet cestu jejich obchodním zájmům. I na jeho výrocích je
vidět, že je spíše loutkou,“ nebral si servítky Mlejnek, který působí
na Fakultě sociálních věd Univerzity Karlovy. Mlejnek si všímá také toho,
že v rozhovoru pro čínskou televizi hlava státu víceméně pochválila
premiéra Bohuslava Sobotku. „Pokud Miloš Zeman něco dojedná, a pokud by z
této návštěvy vzešly nějaké obchodní dohody, tak bez české vlády to
nepůjde. Miloš Zeman v tomto žádné přímé pravomoci nemá, tudíž je
nutné, aby se v tom angažovala i vláda. Zeman má proto zájem na dobrých
vztazích s ní,“ řekl k tomu Mlejnek. Zároveň uvedl, že nelze však
stavět byznys a lidská práva přímo do protikladu. Agenda hájení lidských
práv podle něj ale dlouhodobě ustupuje do pozadí. „Politika je čím dál
víc ve vleku obchodních zájmů,“ uzavřel. : Psali jsme: : : : : Ovčáček
prý bude komentovat nové popravy. Hradní mluvčí to schytává za svá
tvrdá slova : : : : FOTO Prezident Zeman uvítal čínského prezidenta v
Lánech. A dostal darem křeslo : : : : FOTO Prezident Číny projel Prahou:
Stovky Číňanů v ulicích, rudé vlajky, bubny i zadržený muž s tibetskou
vlajkou : : : : Čínský tisk se návštěvě prezidenta v ČR široce věnuje

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Politolog Lebeda varuje Zemana: Hraje si s něčím, co se může dostat úplně
mimo jeho kontrolu. Podívejte se, co se stalo Ficovi

ROZHOVOR Podle politologa Tomáše Lebedy se s blížícími se prezidentskými
volbami začne společnost ještě více rozdělovat, zatím mají ale strany a
jejich lídři spíše důvod s Milošem Zemanem kooperovat. Prezident nyní
stojí o to, aby se těžiště moci přesouvalo ze Strakovy akademie směrem k
Hradu, zatím se to ale reálně příliš nedaří.

V minulém rozhovoru pro ParlamentníListy.cz jste mluvil o strategiích Miloše
Zemana. Jak se změnily v současné době, kdy pro tisk i televizi poskytl
více rozhovorů, než je obvyklé, a některá jeho prohlášení opět
znamenala poprask?

Myslím, že jeho strategie se příliš nemění. Prezident Zeman se profiluje
na kontroverzních tématech, která ale současně vybírá a artikuluje tak,
že se významná část společnosti postaví na jeho stranu. Otevírání
takových témat je jak součástí jeho naturelu, ale současně i jeho
strategií.

Českou hlavu státu kladně hodnotí 70,2 % dotázaných Čechů. Toto číslo
je nejvyšší od začátku jeho působení v pozici prezidenta ČR. Loni v
listopadu jej podporovalo o tři procenta méně dotázaných. Může mu
popularita vydržet?

Udržet se dá za předpokladu, že lidé budou stále stejným způsobem
vnímat kontroverzní a populistická témata, která prezident otevírá. Pokud
se Miloš Zeman bude držet strategie těchto témat, která oslovují velké
společenské skupiny a jestliže se mu podaří si nepopudit ty, jež zatím
nemá pohněvané. Jeho popularita má šanci být vysoká také do té doby,
dokud se mu nepostaví nějaký silný politický konkurent, vyzyvatel, který
cíleně nezačne jeho způsob komunikace znevěrohodňovat. Současní
političtí hráči nejsou se Zemanem v přísně konkurenčním vztahu a naopak
s ním musejí více či méně kooperovat, ať už jde o jednotlivé politické
strany, jejich lídry nebo členy vlády. Není zde tedy síla, která by se
proti prezidentovi tvrdě vymezila v rámci čistě konkurenčního vztahu. Až
se to s blížícími se prezidentskými volbami stane, začne se také
společnost ještě více rozdělovat. Otázkou je, zda se najde skutečně
silný protikandidát. Miloš Zeman to ale zatím dělá velmi chytře. Volí
pouze taková témata a takové postoje, které iritují jen ty, jež by ho
stejně nepodporovali.

Zajímavý příměr přinesl komentátor hospodářských novin Petr Fischer,
který se domnívá, že se prezidentu Miloši Zemanovi podařilo vytvořit
optický dojem, že centrem výkonné moci státu je právě on, naopak
Sobotkova „submisivní lest“ má i své viditelné politické slabiny.
Myslíte si to také?

Miloš Zeman určitě chce, aby tento dojem vznikal, a konečným cílem je, aby
těžiště jeho moci na Pražském hradě bylo silnější, než ve
skutečnosti je. Nemyslím si ale, že by se těžiště reálné moci
přesouvalo ze Strakovy akademie, a ani se mi nezdá, že by se Hradu dařilo
alespoň takový dojem vytvářet. Na druhou stranu prezident o to viditelně
stojí a snaží se o to. Neustále se vyjadřuje k aktuálním politickým
problémům, které řeší vláda, říká při tom, co bude podporovat a jaké
jsou jeho priority. Avšak občan, který zná jen průměrně český
politický systém, ví, že to mohou být jen proklamace.

Jaká je pozice premiéra Sobotky v této „hře“?

Připomíná mi to dobu, kdy byl premiérem Vladimír Špidla a na Hrad přišel
Václav Klaus. Prezidentem je silná osobnost s ambicí významně zasahovat do
politiky a současně je premiérem člověk, který má úplně jiný naturel a
snaží se přistupovat k realizaci výkonné politiky jinak. Premiérovi jde
spíše o každodenní práci a neužívá velkých gest ani silných slovních
projevů. To je samozřejmě pro vládu i pro ČSSD trochu problém, protože i
kdyby dělala svou práci sebelépe, prezentace této práce bude kulhat.
Špičkový politik přitom musí kromě dobře odvedené práce umět tuto
práci také prodat, umět zaujmout veřejnost a umět vyvolat emoce lidí. A
premiér Sobotka v tom příliš silný není.

Aktuálním tématem je zpochybňování smyslu koalice ze strany Andreje
Babiše. Může to znamenat její konec?

Před časem jsem řekl, že pokud se všichni aktéři koalice budou chovat
racionálně, pak přežije. Je ale pravda, že jsem opomněl novelu zákona o
střetu zájmů. Tady se může Andrej Babiš dostat do situace, která je pro
něj nebezpečná. Bude se proto nyní snažit vytvářet dojem, že koalice má
jiné vážné problémy. Vyvolat rozpad koalice kvůli svému osobnímu
problému, kterým je střet zájmů, by jej stavělo do špatného světla. Dá
se čekat, že Babiš a ANO budou vyhledávat kontroverze a vytvářet
potenciální příčiny, kvůli nimž by se mohla koalice rozpadnout, byť
skutečnou příčinou by byl Babišův střet zájmů. Hrozba odchodem z vlády
by pak mohla být současně i strategií, jak přinutit vládní partnery ke
zdrženlivosti při zpřísňování střetu zájmů pro ministry vlády.

Krátce po volbách 2013 jsem říkal, že pravděpodobnost, že tato koalice
nedokončí celé své funkční období, je velká. Žádná vláda od roku
1996 své období nedokončila celé kromě opozičně smluvní vlády Miloše
Zemana, kde to ale bylo dáno tou v podstatě kartelovou smlouvou s ODS. Empirie
nám tedy říká, že prostředí českého stranického systému dlouhodobým
koaličním spojením příliš nepřeje a bylo by spíše nezvyklé, kdyby se
to současné vládě povedlo.

V některých komentářích se objevily názory, že se „Hrad stal svorníkem
českého rasismu a nenávisti“ a že „Miloš Zeman představuje jakýsi
svorník jak pro otevřené neonacisty typu Adama B. Bartoše a pro klasické
xenofoby“. Co to může znamenat pro českou společnost?

Domnívám se hlavně, že se pro hlavu státu skutečně nehodí, aby jakkoli
spolupracovala s tak kontroverzními osobami. Už jen to, s kým vystoupil na
akci 17. listopadu, bylo krajně nevkusné. A nebyla to náhoda, bylo to předem
naplánované. Prezident se chová způsobem, který by měl být v
civilizované demokracii nepřijatelný. Na druhou stranu je to jedna z jeho
strategií, otevírá populistická témata, která rezonují nebo mají
potenciál rezonovat u velké části společnosti. Trvám nicméně na tom, že
je to pro hlavu státu přinejmenším nedůstojné.

Společnost je již dnes velmi polarizovaná a Zeman si velmi dobře vybírá
témata, která mu mohou zajistit potřebné hlasy. Navíc jsou jeho témata
podložena emocemi, jako je zejména strach. A využívat v politice emoci
strachu je vždy velmi účinné. Je to ale zároveň velmi nebezpečné a
Miloš Zeman si začíná zahrávat s něčím, co se může také dostat zcela
mimo jeho kontrolu. V tom je největší nebezpečí. Stačí se podívat na
sousední Slovensko. Fico v kampani dlouho hrál uprchlickou kartou. Namísto
hlasů pro jeho Smer však téma vytáhlo do Národní rady neonacisty spolu s
dalšími populisty.

Jak v té polarizované situaci podle vás fungují média?

Kontraproduktivní je to, že často obrovskou mediální pozornost strhne téma,
které obsahově není nijak závažné. Prezident něco řekne, je to
nekorektní a nevhodné, ale my jsme si už na to nějak zvykli. Žádná
přímá škoda z toho obvykle neplyne. Uvítal bych, kdyby se média důkladně
věnovala raději těm výrokům, které se skutečně dotýkají zásadních
nebo citlivých politických témat. Zdá se mi ale, že pro média je
jednodušší se chopit témat, která jsou triviální, ale přitom
atraktivnější než případy, jež je třeba vyložit do hloubky. Tzv. kauza
kalašnikov byla založena pouze na trapnosti toho výroku, ale žádnou
významnější škodu způsobit nemohla. To ale není případ celé řady
jiných kroků.

Můžete uvést případ témat, která považujete za vážná?

Ta se týkají třeba zahraniční politiky, kde i pouhý výrok může mít
obrovskou váhu. V domácí politice si můžeme zvyknout, že hlava státu
říká leccos, a brát to s rezervou, v zahraniční politice je to nicméně
jinak. V zahraniční politice jsou některé výroky a postoje prezidenta
Zemana skutečným problémem. Za závažné třeba považuji i to, jak politici
komunikují témata související s uprchlickou krizí. Mají totiž obrovský
potenciál k radikalizaci společnosti. Politici by se měli snažit, aby tyto
problémy byly řešeny pragmaticky a současně v duchu demokratických a
humanitních norem, a ne způsobem, kdy se rozviřují emoce a vášně lidí.
To je nebezpečné a může to mít těžké následky.

Jaký vidíte příklad prezidentova „rizikového výroku“ v zahraniční
politice?

Tady jde o výroky, které nejsou třeba v souladu se zahraniční politikou
vlády a odchylují se od zahraničněpolitického kurzu České republiky.
Uvedu zdánlivě drobný příklad. Miloš Zeman hned zpočátku svého
prezidentského období pronesl velmi problematický výrok, ve kterém hovořil
o možném přesunu české ambasády v Izraeli do Jeruzaléma. To by si hlava
státu neměla dovolit, protože je to politická rozbuška. Diplomatům dalo
hodně práce to pak napravovat. Taková prostořekost navíc může vést k
dalšímu znevěrohodňování České republiky v očích zahraničních
partnerů. A pak asi nemusím připomínat dlouhodobý vstřícný postoj vůči
politice Ruska, který je v kontextu způsobu vlády Vladimira Putina pro
demokratického politika těžko obhajitelný.

Jak se v českém prostředí obecně změnila práce s tématem uprchlické
krize?

Je škoda, že u nás neumíme toto téma chápat věcně. Někteří politici
se je snaží vidět záměrně v polarizovaných polohách a některá média
na to přistupují a pomáhají v tom, aby tato témata byla vykládána tím
nejnešťastnějším způsobem. Předpokládám, že uprchlické téma se
dostane i do kampaně před krajskými volbami. Takže nelze očekávat žádné
zklidnění.

Při návštěvě jižní Moravy například Miloš Zeman velmi viditelně
vyjadřoval svou podporu hejtmanu Haškovi. Může to v kombinaci s Haškovým
úspěchem ve volbách znamenat jeho „stranický comeback“?

Přál by si to Hašek i Miloš Zeman, který by tak měl silného spojence v
ČSSD a získal by nad touto stranou částečně kontrolu, kterou teď nemá.
Krajské volby pro Haška mohou znamenat návrat, pokud by byl jeho výsledek
oproti jiným krajům nadstandardně dobrý. To by mohlo jeho pozici posílit. A
také už budou trochu zapomenuty události z roku 2013, po kterých byl donucen
stáhnout se do pozadí.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Schwarzenberg míní, že část svého přesvědčení Trump uskuteční

Exministr zahraničí Karel Schwarzenberg (TOP 09) očekává po zvolení
Donalda Trumpa americkým prezidentem politické zemětřesení ve světě. V
kampani podle něj Trump přeháněl, ale byla v tom i část jeho
přesvědčení. „Samozřejmě, že ne všichni kandidáti uskutečnili vše,
co (v kampani) říkali, ale obyčejně část přesvědčení naplnili,“
řekl ČTK. Čeká, že se tak stane i v případě Trumpa. Podle šéfa TOP 09
Miroslava Kalouska nelze než doufat, že nedojde ke změně dlouhodobého
směřování USA.

Změna bude podle Schwarzenberga mít vliv na evropskou i celosvětovou politiku.
V Česku podle finálního protikandidáta Miloše Zemana v prezidentských
volbách „právem jásá pan (Zemanův mluvčí Jiří) Ovčáček“. Ten
uvedl na facebooku, že americké prezidentské volby ukázaly, že je možné
porazit média a pseudoelity. Výzvou k témuž v Česku v roce 2018 naznačil,
že Zeman bude obhajovat funkci.

Schwarzenberg má současnu dobu za přelomovou, končí podle něj období
otevřené společnosti vzniklé v roce 1989. „Vstupujeme do jiného světa a
pomáhej nám pánbůh,“ zmínil.

Podle Schwarzenbergova nástupce v čele opoziční TOP 09 Kalouska nezbývá
než doufat, že výroky, které pronášel Trump ve volební kampani, neuvede
jako prezident v realitu. „Mám na mysli především výroky, které
zpochybňovaly závazky v systému kolektivní bezpečnosti a výroky
slibující ochranářskou a izolacionistickou obchodní politiku. Zejména pak
doufám, že nedojde ke změně dlouholeté konzistentní politiky USA vůči
Rusku. V případě, že by se to všechno stalo, byl by to značný problém
pro svobodný svět,“ uvedl. Evropa podle něj musí držet více při sobě a
stát se akceschopnější.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť