Question:
Porošenko aktivoval „seznam Savčenkové“

Prezident Ukrajiny Petr Porošenko rozhodl o účinnosti rozhodnutí SNBO o
sankcích proti osobám, které se účastnily zadržení a soudního procesu s
Naděždou Savčenkovou, Olegem Sencovým a Aleksandrem Kolčenkem.

„Hlava státu podepsala příkaz, který přivádí do účinnosti rozhodnutí
SNBO z 25. března roku 2016 „O použití osobních, speciálních
ekonomických a jiných omezovacích prostředků (sankcí) ve vztahu k osobám,
které se účastnily protiprávních činů ve vztahu k Naděždě Savčenkové,
Olegovi Sencovému a Aleksandrovi Kolčenkovi," říká zpráva na stránkách
prezidenta Ukrajiny.

Do „seznamu Savčenkové" patří 84 oficiálních tváří Ruska a Donbasu, o
tom svědčí příloha u příkazu ukrajinského prezidenta. V seznamu se
ocitla hlava Vyšetřovací komise Ruska Aleksandr Bastrykin a ředitel FSB
Aleksandr Bortnikov, nejvyšší státní žalobce Krymu Natalija Poklonská,
hlava Luhanské lidové republiky Igor Plotnický.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
V Polsku promluvili o podmínkách pro zlepšení vztahů z Ruskem

Polský ministr zahraničních věcí Witold Waszczykowski okomentoval
prohlášení ruského prezidenta Vladimira Putina o obnovení politického
dialogu mezi zeměmi a promluvil o podmínkách pro zlepšení vztahů s Ruskem.

Putin minulý týden při přivítání nových diplomatů v Rusku, včetně
polského diplomata Włodzimierze Marciniaka, prohlásil, že Moskva je
připravena na obnovení politického dialogu s Varšavou na základě
vzájemného respektu a pragmatizmu, a Moskva je ze své strany připravena
udělat vše, aby dosáhla tohoto cíle.

„Rusko nemusí dělat vše, existuje několik otázek, gest, které by mohlo
udělat a které by tyto vztahy značně zlepšily," dodal ministr.

Tu-154 s Kaczyńským a vedoucími představiteli Polska, jenž letěl na
vzpomínkové akce do Katyně, havaroval při přistávacím manévru na
letišti Smolensk-Severní v roce 2010. Vše 96 lidí, kteří se nacházeli na
palubě, zemřelo.

Tiskový mluvčí Vyšetřovací komise Ruské federace Vladimir Markin
prohlásil, že trosky letounu, který havaroval u Smolenska, nemohou být
předány Polsku do konce vyšetřování podle mezinárodního zákonů.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Naděžda Savčenková zpívá u soudu během vyhlášení trestu. VIDEO

Ruský soud uznal Naděždu Savčenkovou vinnou a odsoudil ji na 22 let odnětí
svobody.

Ohlášení rozsudku bylo pro soudce složité, protože Savčenková začala
zpívat, takže jeho hlas nebylo prakticky slyšet.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Zacharovová: Setkání Lavrova a Kerryho začalo vtipem

Oficiální mluvčí ruského ministerstva zahraničních věcí Maria
Zacharovová sdělila podrobnosti o schůzce Sergeje Lavrova a Johna Kerryho.
Podle slov Zacharovové na začátku setkání ministr zahraničí USA
poblahopřál ministrovi zahraničí Ruska k narozeninám.

„Doufám, že naše dnešní beseda bude úspěšná. Chtěl bych využít
této příležitosti a popřát ti vše nejlepší k narozeninám. Doufám, že
ti toto datum dá dodatečnou moudrost k provedení těchto jednání. Na 39
vypadáš skvěle," řekl Kerry.

Delegace odměnily tato slova smíchem. „Hlavní je, aby sis vážil
starších", oplácel Kerry.

Lavrovovi bylo 21. března 66 let, Kerrymu na konci minulého roku
dvaasedmdesát..

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Vyletíme do luftu? Je to prý mnohem pravděpodobnější

Podle bývalého ruského ministra zahraničí Igora Ivanova je nyní riziko
vzniku jaderné války nejvyšší od osmdesátých let minulého století. Za
hlavní příčinu považuje odlišný pohled Západu a Ruska na ukrajinský
konflikt.

„Riziko vzniku konfliktu a použití jaderných zbraní je aktuálně vyšší
než v osmdesátých letech. Disponujeme teď sice menším množstvím
jaderných hlavic, ale riziko jejich využití je vyšší,“ uvedl ruský
ministr zahraničí z let 1998 až 2004, který nyní působí v čele
moskevského think-tanku založeného ruskou vládou. Jak uvádí zpravodajská
agentura Reuters, podle aktuálních odhadů mají Rusko a Spojené státy
dohromady přes 7000 jaderných hlavic, což představuje přibližně 90 %
veškerých světových „zásob“.

Ivanov svá slova pronesl v Bruselu při setkání s ministry zahraničí
Ukrajiny a Polska a také za přítomnosti amerického zákonodárce. Poukazoval
rovněž na to, že riziko jaderné války zvyšuje snaha Spojených států
vybudovat v Evropě protiraketový štít. „Část tohoto systému bude
zprovozněna za dva roky v Polsku, což je pro Moskvu obzvlášť citlivá
záležitost. Spojené státy se tak fakticky posunou blíž k ruským hranicím,
byť Washington i NATO shodně tvrdí, že štít má chránit Evropu před
íránskými raketami a není namířen proti Rusku,“ píše Reuters.

„Jakmile Američané zprovozní část svého protiraketového obranného
systému v Polsku, mohou očekávat, že Rusko podobný krok učiní v
Kaliningradu,“ zmínil Ivanov enklávu Ruské federace, jež se nachází v
Pobaltí, a vyjádřil se také ke konfliktu na Ukrajině. „V pohledu na
Ukrajinu se postoje Evropy a Ruska značně odlišují a patrně tomu tak
zůstane na velmi dlouhou dobu. Možná na celá příští desetiletí. Rusko
se tak, bohužel, nestane východní spojencem Evropy. Na tyto slibně
znějící plány musíme zapomenout,“ konstatoval Ivanov s tím, že Rusko se
postaví do čela států nacházejících se v Euroasii, tedy v oblasti mezi
Běloruskem a Čínou.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
V Damašku bylo ruské diplomatické zastoupení vystaveno minometnému
ostřelování

Teroristy vystřelená munice dopadla v pondělí na vnější ohrazení
ruského velvyslanectví v Damašku, nikdo nebyl zraněn, informovali na ruském
ministerstvu zahraničních věcí.

„20. listopadu okolo 10.35 místního času dopadl jeden granát na vnější
ohrazení ohrazení ruského velvyslanectví v Sýrii, které je spojené s
obytným komplexem. V důsledku exploze 122 milimetrového náboje byla
poškozena stěna budovy, zásobování elektrickou energií a systém
zásobování vodou. Nikdo ze zaměstnanců nebyl zraněn," stojí ve zprávě.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Jaderný Blackjack: celý park Tu-160 bude modernizován

Ruské ministerstvo obrany plánuje v nejbližších letech zcela nahradit
existující park strategických bombardérů Tu-160 za modernizované modely,
informoval velitel dálkového letectva Ruska generál Sergej Kobylaš.

V úterý na Kazanském leteckém závodě Gorbunova — filiálce Tupoleva —
se odehrála slavnost vyrolování prvního nově vyrobeného letounu Tu-160,
jeho první let je plánován na únor roku 2018.

„Toto letadlo je první vyrobené v rámci programu obnovení výroby tohoto
strategického bombardéru. Jedná se o úspěšný výsledek práce
meziresortní pracovní skupiny pod vedením ministra obrany Ruska. Všechny
letouny Tu-160, které nyní jsou v sestavě dálkového letectva Ruska, budou
jednoznačně zcela modernizovány. S ohledem na tak rychlou výrobu a k
dnešnímu dni existující technologie, si myslím, že se to odehraje v
nejbližších letech," informoval Kobylaš žurnalisty.

Upřesnil, že zkušební letoun musí projít pozemní zkoušky předtím, než
se zvedne do vzduchu. Následně budou muset testovací piloti 929. Státního
zkušebního letového centra potvrdit, že první kus odpovídá požadavkům,
a až poté bude zahájena sériová výroba těchto bombardérů.

„Já vím, že existují takové plány, které počítají s tím, že tyto
stroje budou brzy přicházet do výzbroje, k nám, do dálkového letectva, a
přistoupí k bojové službě," zmínil Kobylaš.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
V DLR odpověděli na prohlášení LLR o možném návratu do sestavy Ukrajiny

Návrat Donbasu do sestavy Ukrajiny není v současné době možný, prohlásil
pro ministerstvo informací samozvané DLR představitel republiky na
jednáních v Minsku Denis Pušilin.

Tak okomentoval slova ministra zahraničních věcí samozvané LLR Vladislava
Dějněgo, která se dříve objevila v médiích, jenž promluvil o možnosti
návratu republik do soustavy Ukrajiny. Pušilin zase prohlásil, že tato
varianta rozvoje událostí je stále méně pravděpodobná, jelikož Donbas se
Ukrajině vzdaluje.

Zástupce DLR prohlásil, že on osobně považuje rozhovor Dějněga za „ne
zcela přijatelný", ovšem v něm se vysvětluje možný návrat Donbasu z
právního pohledu. „Vladislav Nikolajevič řekl, jak by to mohlo být, ale z
praktického hlediska to nemá žádný smysl," řekl.

Vladislav Dějněgo, který plní povinnosti ministra zahraničních věcí
samozvané LLR, 8. listopadu prohlásil, že republika se musí vrátit do
sestavy Ukrajiny. Podle jeho slov je to právě to, co světové společenství
vyžaduje a Luhansk nemá možnosti tomu čelit.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Na hranici Krymu s Ukrajinou obnovili činnost hraničních přechodů

Činnost všech třech hraničních přechodů na rusko-ukrajinském území
hranice na Krymu je obnovena pro vjezd i odjezd, sdělili RIA Novosti na
tiskovém oddělení krymské pohraniční správy FSB RF.

Dříve se uvádělo, že byla ve středu ráno kvůli technické poruše
pozastavena činnost všech třech hraničních přechodů na rusko-ukrajinském
území hranice na Krymu.

„Všechny tři hraniční přechody na hranici Krymu a Ukrajiny, které
dříve dočasně pozastavily svou činnost kvůli technickým poruchám,
pracují v obvyklém režimu," uvedli na tiskovém oddělení.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Boeing kroužil nad letištěm v Rostovu na Donu 2,5 hodiny

Letadlo Boeing, které havarovalo v Rostovu na Donu v noci na sobotu, mělo
přistát v 01:10 msk, kvůli povětrnostním podmínkám však několikrát
obletělo letiště, oznámila starší pomocnice náčelníka Jižní
vyšetřovací správy Vyšetřovacího výboru RF Oksana Kovrižnaja.

„Letadlo mělo přistát v 01:10 msk, kvůli povětrnostním podmínkám však
několikrát obletělo letiště a zřítilo se v 03:42", řekla Kovrižnaja.

Letecká společnost Flydubai také kontroluje informaci o tom, že havarované
letadlo se pokoušelo o přistání v průběhu dvou hodin. Podle názoru
výkonného ředitele společnosti je to nestandardní situace. Tisková služba
Flightradar24 dříve oznámila, že před katastrofou v Rostovu pilot Boeingu
společnosti Flydubai podnikl tři pokusy o přistání.

Portál Flightradar24 oznámil, že zatímco kroužil Boeing nad letištěm,
jiné letadlo, které letělo z Moskvy, se pokusilo o přistání v Rostovu na
Donu třikrát, a pak odletělo na rezervní letiště do Krasnodaru.

Dopravní letadlo Boeing 737, které letělo z Dubaje, spadlo na levé straně
přistávací dráhy letiště Rostovu na Donu při přistání za špatné
viditelnosti. Podle předběžných údajů došlo k tragedii v 3:40 msk. Na
palubě letadla bylo 61 lidí (55 cestujících a 6 členů posádky). Mezi nimi
byly čtyři děti.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Západní média mlčí o stavbě námořní základny USA v ukrajinském
Očakovu, která je těsně u Krymu

Na ukrajinském Očakovu, který se nachází v těsné blízkosti Krymu,
začala výstavba americké námořní základny, připomíná švýcarské
vydání InfoSperber.

Přes důležitost této operace se západní média vyvarují jakékoliv
zmínky o něm. To znamená, že Západ opět zamlčuje své provokace, a mluví
pouze o „ruských provokacích“, zdůrazňuje vydání.

„Celý svět se dívá na Severní Koreu, z části na Venezuelu, ale o
Ukrajině nikdo nemluví. Nicméně to neznamená, že se tam není nic neděje,“
napsal Christian Müller, novinář InfoSperber.

19.července americká námořní flotila představila novou spolupráci svých
elitních vojáků s elitními jednotkami na Ukrajině. V Očakovu, v těsné
blízkosti na Krymu, začala před několika dny výstavba nové námořní
základny. Uvádí se to na oficiálních stránkách amerického námořnictva
7. srpna 2017.

„Zahájení výstavby na Ukrajině je velký úspěch pro 1. mobilní
stavební prapor amerického námořnictva (NMCB 1),“ řekl poručík Jason
McGee mající na starosti práce. „Naše schopnost posílit opatření k
obraně Evropy má strategický význam, a v konečném důsledku zlepšuje
obranu a infrastrukturu hostitelské země, posílí naši spolupráci a
zvýšit potenciál bilaterálních cvičení."

Podle Müllera o tom média prakticky neinfomovala. Například v archivu
švýcarských médií není žádná zmínka o Očakovu.

V roce 1989, když Německo vedlo jednání s Gorbačovem o znovusjednocení
Německa, tak mu slibovali, že se NATO nebude rozšiřovat na východ. Dnes to
nikdo nepopírá, ale poukazuje se na to, že to nebylo zaznamenáno písemně v
jakékoliv smlouvě. A proto se expanze NATO konala navzdory slibům, uvedl
portál.

Aby uskutečnili „změnu režimu“ na Ukrajině se američtí politici
nestyděli osobně mluvit před davy na náměstí Nezávislosti, a úspěšně.
Navzdory kompromisnímu návrhu Německa, Francie a Polska o nových
předčasných volbách, který byl přijat a podepsán vládou Ukrajiny a
opozicí 21. února, byl prezident Viktor Janukovyč v tu noc vyhnán ze země.

„Přesto v chápání západních politiků a západních médiích to
rozhodně není převrat a není to provokace. Ať se stane cokoliv, vždy „provokuje“
Rusko. A nyní americká námořní flotila oslavuje „úzkou spolupráci“ s
ukrajinskými elitními vojáky a staví námořní základnu na pobřeží
Černého moře,“ dodal znechuceně autor materiálu na InfoSperber.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruské ministerstvo obrany konstruuje „neviditelné mosty“

Nové silniční rozebíratelné mosty budou neviditelné pro moderní
odhalovací prostředky, řekl v pondělí novinářům náměstek ministra
obrany, armádní generál Dmitrij Bulgakov.

Na jejich konstruování pracuje ruské ministerstvo obrany spolu s
průmyslovými podniky.

„Kromě toho má budování takových mostů snížit výdaje na jejich
obsluhu a prodloužit jejich životnost, mimo jiné i dobu jejich skladování",
řekl náměstek ministra.

Podle jeho slov konají průmyslové podniky vědecko-výzkumné práce
samostatně, bez státních rozpočtových prostředků.

Do těchto prací budou zapojeni odborníci z vojenské akademie
materiálně-technického zabezpečení armádního generála A.V.Chruljova,
dodal Bulgakov.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Zeman se sešel s Gorbačovem. A ten na VIDEU učinil gesto vůči českým
novinářům

Někdejší prezident Sovětského svazu Michail Gorbačov dorazil na setkání
s prezidentem Milošem Zemanem. Pozdravil se s novináři a s prezidentem
Zemanem vedl přátelskou diskusi.

Prezident Miloš Zeman se setkal s mužem, který chtěl zreformovat Sovětský
svaz a nakonec přivodil jeho pád, Michailem Gorbačovem. Tím Michailem
Gorbačovem, který v 80. letech minulého století konstatoval, že se
Sovětský svaz nebude plést do dění v ostatních socialistických zemích. I
díky tomu možná sametová revoluce v Československu proběhla tak poklidně,
bez krveprolití a zásahu sovětských okupačních vojsk, která stále dlela
na našem území. Poslední vojáci z Československa odjeli až na počátku
90. let, když se Sovětský svaz už rozpadal.

Hradní mluvčí Jiří Ovčáček označil setkání Gorbačova a Zemana za
velmi přátelské.

„Byl to mimořádně přátelský rozhovor. Debata se vedla o mezinárodní
politice, o historii nebo třeba o osobnostech. Nechyběly také vzpomínky. Pan
prezident moc rád po šesti letech Michaila Sergejeviče viděl,“ napsal
Ovčáček.

Gorbačov se měl s Milošem Zemanem sejít už před časem, zdravotní stav mu
to ale nedovolil. Při setkání v Moskvě bylo na Gorbačovovi patrné, že
stále není zdravotně zcela v pořádku. Na setkání s Milošem Zemanem a s
českými novináři došel s pomocí bodyguardů, ovšem v dobré náladě.

VIDEO: S novináři se Gorbačov pozdravil a všem podal ruku

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Moskva reagovala na „vstup“ amerických vojáků na ruskou ponorku v Indii

Zpráva o tom, že Indie údajně nechala americké odborníky navštívit
ponorku ruské výroby Chakra, je hoax, prohlásil šéf ruské Federální
služby pro vojensko-technickou spolupráci Dmitrij Šugajev.

„Je to hoax," řekl Šugajev ve vysílání televize Rossija 24, když
odpovídal na otázku novináře.

Podle něj od té doby, co došlo ke zrušení sankcí proti Indii, za indický
trh se začala vést tvrdá konkurenční bitva. „Snaží se nás odtud
vykouřit všemi možnými prostředky. Indie však pro nás zůstává
strategickým partnerem a celá země a nejvyšší vedení (Indie — pozn. red.)
nás rovněž považují za strategické partnery," dodal Šugajev.

Dříve deník Kommersant s odkazem na portál Strategypage.com, který se
odvolává na vlastní zdroje, uvedl, že Moskva podezřívá Nové Dillí z
toho, že umožnilo vstup zástupcům amerického námořnictva na ruskou
jadernou ponorku projektu 971I, která se od roku 2011 pod názvem Chakra
nachází ve službě indického námořnictva.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruští vědci našli vlast „brouka-diverzanta“ ničícího lesy v USA

Ruští vědci zjistili, že slavné smaragdové zlatky (Agrilus planipennis) -
„brouci-diverzanti“, kteří ničí lesy v USA a v Evropě – se objevili v
malé oblasti na hranici Severní Koreje, Číny, Ruska a Japonska. Své
závěry uveřejnili v časopisu Biological Invasions.

Uvádí se, že takoví brouci se nacházejí na východě Ruska a Číny, kde
napadají staré jasany, ale neškodí jim. Jak se dostali na území USA a
Evropy, se dosud neví.

Kvůli „diverzantům" se pět ze šesti topolů Severní Ameriky dostalo do
nového vydání Červené knihy jako druhy, které se nacházejí v kritickém
stavu. Jejich celkový počet tvoří kolem devíti miliard stromů, z nichž
většina může zmizet během nejbližších 10 let vinou hmyzu.

Vědci uvádějí, že odhalení místa výskytu brouků pomůže zastavit
jejich další šíření a nepřipustí jejich proniknutí na další místa
zeměkoule.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
LinkedIn doufá, že ho v Rusku brzy odblokují

Sociální síť pro vytváření pracovních kontaktů LinkedIn očekává, že
bude odblokována v Rusku za nějakou dobu. To říká dopis, který společnost
rozeslala svým uživatelům.

„Většina našich služeb může být na území Ruské federace nedostupná
po nějakou dobu," informovali představitelé sociální sítě.

Podle názoru LinkedIn činnost sociální sítě odpovídá ruským zákonům.
Společnost zvažuje všechny možné varianty řešení situace a způsoby
další činnosti. LinkedIn se již obrátil na Roskomnadzor s návrhem na
projednání požadavku o přenosu osobních údajů.

Kromě toho se informuje, že v případě nákupu přístupu k jedné ze
služeb LinkedIn, která byla zablokována, se uživatel může spojit se
společností s pomocí elektronické pošty a získat peníze zpět podle
proporčně nevyužitého času.

Roskomnadzor dříve prohlásil, že do LinkedIn odesílal dvakrát prosby o
předání informací o plnění zákona o osobních údajích, odpověď ovšem
nedostal. Přitom ale média informovala o mnohých únicích informací
uživatelů LinkedIn.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Fillon: Hollande zcela zničil pokusy o normalizaci vztahů s Ruskem

Francouzský prezident Francois Hollande zcela zničil pokusy o normalizaci
vztahů s Ruskem, soudí jeden z vedoucích činitelů jedné z největších
opozičních stran ve Francii, strany Republikáni (LR), bývalý premiér
Francois Fillon.

„Rusko musí být naším spojencem, nemůžeme zvítězit v boji s terorismem
a dosáhnout urovnání syrské krize bez účasti Ruska", řekl Fillon v
pořadu rozhlasové stanice RTL.

„Jednou z příčin jsou sankce proti Rusku. Není možné, abychom byli na
jedné straně spojenci a na druhé straně vyhlašovali proti spojenci sankce.
Francois Hollande měl vyzvat naše kolegy z EU, aby sankce proti Rusku zrušili,
my ale v této krátkozraké politice pokračujeme", řekl bývalý francouzský
premiér.

Kromě toho podotkl, že sankce nijak neovlivňují politiku ruského vedení,
naopak, mohou pouze rozzlobit občany obrovské a hrdé země, kterou je Rusko.

„Je to předem prohraná situace", řekl Fillon.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Od 1. dubna přestane platit sleva na plyn pro Ukrajinu

Doba platnosti slevy na ruský plyn dodávaný na Ukrajinu končí, od 1. dubna
bude jeho cena v plné míře odpovídat platné smlouvě uzavřené mezi
Gazpromem a Naftogazem Ukrajiny, sdělil novinářům ruský ministr energetiky
Alexandr Novak.

Ministr připomněl, že sleva, kterou poskytla Ukrajině ruská vláda, činila
17,77 dolaru za tisíc krychlových metrů. V prvním čtvrtletí roku 2016 tedy
Kyjev platil 212 dolarů za tisíc krychlových metrů modrého paliva.

Od roku 2014 prožívají vztahy mezi Gazpromem a Naftogazem Ukrajiny krizi —
strany se soudí ve stockholmské arbitráži kvůli některým bodům
dlouhodobé smlouvy na dodávky plynu na Ukrajinu. Před dvěma lety se situaci
podařilo urovnat díky podepsání tak zvaného „zimního balíčku" mezi
Ruskem, Ukrajinou a Evropskou komisí. V roce 2015 byl podobný dokument
podepsán podruhé, jeho platnost končí 31. března. Dohody o slevě byly do
smlouvy zařazeny právě v rámci tak zvaného zimního balíčku.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Nevím, kdo Topolánka vyslal do boje o Hrad. Chtěl bych věřit, že se
katapultoval sám. Nicméně pro Zemana je to skutečný soupeř, říká
profesor Jiří Hanuš

ROZHOVOR Přes veškeré své karamboly z minulosti má Mirek Topolánek velkou
šanci dostat se do druhého kola přímé prezidentské volby. Je o tom
přesvědčen profesor Jiří Hanuš, podle něhož vstupem bývalého předsedy
vlády do hry vznikla jiná situace, z níž možná i sebevědomý Miloš Zeman
znervózní. Nynější hlava státu se dle jeho soudu zapíše do dějin jako
obnovitel dobrých vztahů s Ruskem a Čínou, ale sám je toho mínění, že
tuto zemi s Putinem v čele je nutné si držet od těla, ačkoli se mu zdají
některé antiruské stereotypy přepjaté.

Jen co se do boje o Pražský hrad přihlásil Mirek Topolánek, začaly podle
sázkových kanceláří klesat šance dalších kandidátů. Bývalý předseda
vlády a ODS se zařadil na třetí místo a na čtvrté tak odsunul Michala
Horáčka. Má opravdu expremiér naději uspět? Co soudíte o něm jakožto
osobě, o jeho politické historii?

Ano, myslím, že Mirek Topolánek tuto šanci určitě má. Samozřejmě to
nebude mít lehké, Miloš Zeman je „těžká váhová kategorie“. Myslím,
že Mirek Topolánek má velkou šanci dostat se do druhého kola voleb, a to
přes všechny své karamboly z minulosti. Je to zkrátka na poslední chvíli
opravdový Zemanův soupeř.

Na druhou stranu, nemůže Topolánkova kandidatura pomoci Miloši Zemanovi tím,
že zastíní dlouhodobě se propadajícího Jiřího Drahoše, o kterém i „kavárna“
tvrdí, že je „želé 2“? Nebo je nutné se bát toho, kdo bývalého
předsedu vlády do boje o prezidentský úřad vyslal?

Z mé první odpovědi vyplývá, že považuji Topolánka za skutečného
politického kandidáta, nikoli pouze za zástěrku jiné postavy. Chce vyhrát,
to je zřejmé. Chce porazit všechny ostatní kandidáty, Zemana i Drahoše
především. Nevím, kdo ho do boje vyslal, znám pouze několik lidí, kteří
mu pomáhají v kampani. Chtěl bych prozatím věřit, že se do boje o Hrad
katapultoval především on sám. To nevylučuje, že se opírá o další
osoby, které se nebojí střetu jak se současným prezidentem, tak
především s Andrejem Babišem.

Jak hodnotíte poslední politické vystupování Miloše Zemana? Srší bonmoty,
dělá si legraci z novinářů i svého zdraví. Je v kondici vyhrát
prezidentské volby? A bylo by to dobře s ohledem na jeho způsob řešení
povolební situace?

Přes všechny nedostatky a handicapy je Miloš Zeman kandidát číslo jedna,
to se mi zdá nesporné. Ano, zdá se, že je ve svém živlu, ale dosud neměl
soupeře, kterého by bral vážně. Se vstupem Topolánka do hry vznikla jiná
situace, možná, že i sebevědomý Zeman znervózní. Volby může vyhrát,
dobře to ale není. To je ovšem můj osobní názor, nedokážu to vidět
objektivně. Není to zkrátka můj kandidát, je to populistický, chcete-li
pragmatický, socialista, v současné době podporovatel Andreje Babiše.
Myslím, že by nebylo dobré, aby byl podruhé zvolen.

Pojďme k nedávným parlamentním volbám. S přibývajícím časem se zdá,
že komunisté „vyměkli“ a začínají uvažovat o toleranci vlády Andreje
Babiše. Zásadově se tváří Tomio Okamura, nicméně hnutí ANO už na
některé jeho požadavky kývlo. V ČSSD dle informací z tisku též pomalu
zraje varianta spolupráce s Babišem. Senátor Pirátů Libor Michálek také
vybízí k podmíněné spolupráci s ANO. Petr Pithart říká, že „raději
ve vládě s Babišem než zcela mimo“. Jak to nakonec asi celé dopadne? Kdo
podlehne a za co? Bude hrát roli úvaha, že by Babiš mohl všechny ostatní
zbavit všeho vlivu na státní podniky a státní správu, tudíž oni „zmoudří“?

Pokud bych věděl, jak to celé dopadne, nebyl bych historikem, ale
prognostikem, v lepším případě prorokem. Takže pouze obecně: samozřejmě
že se situace nějak „vyvine“, existují politické subjekty, které
nakonec mohou Andreje Babiše podpořit. Uvidíme, jak vysoká bude jejich cena.
U některých stran bych to ale nepovažoval za zmoudření, ale „zblbnutí“.
Petr Pithart je jako obvykle milý, ale jako obvykle mimo. Vlastně ne, třeba
nakonec ve vládě skončí lidovci, ti to mají v genech.

Opět se hovoří o orientaci naší země „na Východ“ nebo „na Západ“.
Příznivci Evropské unie se děsí referenda, které by dle hnutí ANO nemělo
postihnout otázku setrvání v EU, ale nemusí to být konečný postoj.
Okamura či KSČM se tomu vůbec nebrání. A Okamurova SPD, jejíž většina
poslanců se pozitivně dívá na Putina, nejspíše obsadí funkci šéfa
bezpečnostního výboru Sněmovny. Jak se na obě záležitosti díváte?

Zatím se mi zdá, že volby dopadly tak, že nezískaly většinu ani silně
proevropské síly, ale ani silně antievropské – myslím samozřejmě EU,
nikoli Evropu jako politicko-kulturní fenomén. Samozřejmě další vývoj
bude hodně záležet na tom, zda si Andrej Babiš ujasní svou evropskou pozici.
Zatím je to jeho nejslabší místo, nepočítám-li jeho skandály. Osobně
jsem příznivcem setrvání v Evropské unii, ale současně zastáncem
tvrdého nátlaku na současný socialistický mainstream, nátlaku pokud možno
středoevropského. Nejsem si samozřejmě zcela jist, zda se reforma EU
podaří. V každém případě bych byl pro výjimku z přijetí eura, pokud to
jinak nepůjde, s pomocí výjimečného referenda. To ale vyžaduje rozumnou
vládu.

Právě Tomio Okamura nedávno vyzval ke změně statusu veřejnoprávních
České televize a Českého rozhlasu. Je pravdou, že zejména ČT je
kritizována za stranění některým politikům a špinění jiných. Často si
na ni stěžuje i prezidentská kancelář. Kritizován je kupříkladu i
výběr hostů do pořadů Václava Moravce. Oproti tomu zastánci ČT tvrdí,
že jakákoliv podobná změna by ohrozila naši demokracii. Jak hodnotit práci
veřejnoprávní televize a rozhlasu? Je třeba přistupovat ke změnám?

Považuji některé pořady České televize o Tomiu Okamurovi za potřebné,
jedná se přece o jednu z neproblematičtějších postav současné politické
scény. Obecně vzato, zdá se mi, že se situace médií v České republice za
poslední léta proměnila, a to špatným směrem. Ano, mohu kritizovat
některé produkty a celkovou situaci veřejnoprávních médií, na druhé
straně: co nám za chvíli zbude, pokud si všechna média koupí miliardáři,
vstoupí do politiky a začnou se odstřelovat navzájem? Abychom nakonec
ještě nebyli vděční za média typu České televize i Českého rozhlasu,
dokonce i za toho problematického Moravce! To je ovšem katastrofický
scénář, reformy by zasloužily i zmíněné instituce.

Prezident Miloš Zeman se chystá na návštěvu Ruské federace, spolu s ním
chce jet i rekordně velká delegace podnikatelů. I odpůrci Putina
přiznávají, že Rusku se ekonomicky daří, navzdory sankcím. Jak s odstupem
hodnotit to, jak naše politika, ale zejména Evropská unie jako celek
zareagovala na události na Ukrajině z roku 2014? A jak dál postupovat ve
vztazích s Ruskem, když už budeme mít novou vládu?

Ano, Miloš Zeman se zapíše do dějin jako obnovitel dobrých vztahů s Ruskem
a Čínou. Sám ani nezastírá, že je to i jeho osobní šálek kávy a že je
přítel obou prezidentů těchto zemí. Nebezpečná přitom je především
skutečnost, že má jakousi „vlastní“ zahraniční politiku, vedle
politiky vládní. Samozřejmě, obchodní vztahy s těmito zeměmi by se měly
rozvíjet, o tom není sporu, je ale přitom jasné, že se zde nedá úplně
oddělovat hospodářství a politika. Jakkoli se mi zdají přepjaté některé
„antiruské stereotypy“, domnívám se, že tuto zemi s Putinem v čele je
nutné si držet od těla, nikoli naopak. Ukrajinský případ je složitý,
existuje zde ruské využití a zneužití slabosti Západu, na druhé straně
západní chybné sebevědomí při současné slabosti, zkrátka chybné kroky.
Zapeklitá kauza! A co se týče nové vlády. Jednak nemůže být jiná
zahraničně-politická koncepce vlády a prezidenta; jednak naše zahraničně
politická orientace musí být prozápadní. A to říkám i u vědomí spousty
chyb západních zemí v posledních letech. Jiná varianta prostě zatím
neexistuje.

Pokud jde o odchod z Evropské unie, dle ekonomů bychom hned ztratili 400
tisíc pracovních míst, jiné odhady mluví o tom, že bychom zchudli o
třetinu. Exposlanec KDU-ČSL Ivan Gabal navíc tvrdí, že bychom museli vracet
miliardy evropských dotací, které jsme již využili. Zastánci „czexitu“
nicméně tvrdí, že bychom mohli zůstat na evropském trhu v rámci EFTA,
tedy Evropského sdružení volného obchodu, a to zcela automaticky. Jak se na
to celé dívat?

Už jsem víceméně odpověděl. Czexit považuji – prozatím – za oblast
vědeckofantastické žurnalistiky. Nejsme Velká Británie, ale Malé Česko.
Britský případ je ale zásadní i pro naše uvažování a pro naše úsilí
o reformu EU. Pokud se ale ve strukturách Evropské unie nic nezmění ani po
odchodu Velké Británie, pokud bude EU dále tlačit na pilu centralizace a
likvidace národních států, tak se dají očekávat společenské turbulence,
jejichž projevů se obávám. Patřím k lidem, kteří si myslí, že
současná politika Evropské unie zvyšuje riziko extremismu v jednotlivých
evropských zemích.

Západní svět je ohromen vlnou nařčení ze sexuálního obtěžování. Jde
zejména o umělecké a sportovní kruhy. Bylo odhaleno bolavé místo naší
civilizace, nebo jde o nafouklou věc?

Ne, je to spíše docela typické pro naši současnost. Je to módní vlna,
související s hledáním „obětí“ v minulosti, jakási deviace západní
společnosti, touha po sebedestrukci. Jednou jsou hlavními viníky katoličtí
kněží, jednou celá západní civilizace ve vztahu ke své koloniální
minulosti, jednou politici, jednou herci. Ta poslední kategorie nepostrádá i
komické rysy, tam bych skutečně tu reálnou situaci viděl tak padesát na
padesát… Obětí jsou tzv. menšiny a „slabší pohlaví“, někdy
etnické a národní skupiny. Je to veliké intelektuální téma, které si
přímo říká o zpracování. Toho by se musel ovšem ujmout nějaký dobrý
– konzervativní – autor! Škoda, že už nežije takový Raymond Aron, ten
by to dokázal.

Profesor Jiří Hanuš (1963) je historik, který působí v Historickém
ústavu FF MU a v brněnském CDK. Pravidelně přispívá do časopisu Kontexty
a je členem think-tanku Pravý břeh.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Obama se dojatě loučil s Merkelovou. A tak Oskar Krejčí sepsal, co jejich
spojenectví ve světě napáchalo

Politolog Oskar Krejčí v rozhovoru pro První zprávy.cz zhodnotil poslední
cestu prezidenta USA Baracka Obamy do Evropy. Nedíval se ale ani tak na
proslovy státníku, jako spíš na to, co se skrývá za těmito proslovy.
Obama např. pochválil Řecko a Německo. Německo se přitom podfle Krejčího
znovu stává destabilizačním prvkem Evropy. Ale problém prý není v
samotných Spojených státech nebo Německu, ale v systému, na němž nejen
tyto státy stojí.

Končící prezident USA Barack Obama se přijel rozloučit s Evropou,
přičemž zavítal do kolébky demokracie - do Řecka. Tento stát mimo jiné
pochválil za to, žer vydává více než dvě procenta HDP na obranu, k
čemuž se zavázaly všechny členské státy NATO. Podle Krejčího je v tom
ovšem háček.

„Podívejte se na logiku vojenských výdajů Řecka. Kdo je v pojímání
Řecka bezpečnostním problémem? Rusko? Nebo snad Čína? Ne, spojenec Řecka
a USA v NATO – Turecko. Symbolem je rok 1974, kdy černí plukovníci,
fašisté vládnoucí v Řecku, iniciovali vojenský puč na Kypru, po kterém
Turecko okupovalo severní část ostrova. Co dělá problémy řeckému
rozpočtu? Nákupy zbraní u spojenců: v Německu, ve Francii, v USA. Vskutku
nádherný vzor pro Prahu a Bratislavu! Obdobně výmluvná jsou slova
prezidenta Obamy, jimiž vyjádřil „hrdost, že jsme s Angelou přátelé“.
No, kdo z nás své přátele odposlouchává? Slova státníků je třeba vždy
několikrát převrátit, než najdete jejich smysl. A někdy žádný smysl
nemají," varoval.

Celý rozhovor naleznete zde

Ve skutečnosti je to údajně tak, že se Německo stává destabilizačním
prvkem Evropy, jakým bylo už ve 20. století a to díky politice kancléřky
Angely Merkelové.

„Z Německa pod jejím vedením se opět stává rušivý prvek v
bezpečnostní architektuře Evropy: nesmyslná politika vůči unijním
státům ve finanční krizi, podpora převratu na Ukrajině, sebevražedná
migrační politika, chybný přístup k Londýnu v předvečer Brexitu,
rusofobní komplexy… V souhrnu lze říci, že Obama uklidňoval vybrané
Evropany. Přímo ikonické bylo setkání v Berlíně, který Washington
pokládá – právem – za převodovou páku své politiky v Evropě. Na
schůzku byli pozváni představitelé silnějších států „staré Evropy“,
mám-li použít dělení z Bushových časů, zatímco na představitele „nové
Evropy“ nezbyly židle. Servilitu mají ve Washingtonu rádi, ale podbízením
se nemůže nahradit chybějící mocenský potenciál.

Problém je prý v samotném kapitalismu

Krejčí jde však v popisu dění toho, co se děje ještě dál. Snažil se
poukázat na to, že Západ často hovoří o míru a lidských právech, jenže
kapitalismus, na kterém staví, má v sobě celou řadu rozporů, které
skrývají riziko války. Ve své nejčistší podobě prohlubuje rozdíly mezi
lidmi. Stačí se podívat na příklad Belgie. Pro celou řadu evropských
států byla tato země vzorem, protože ve 30. letech 19. století přijala
ústavu, do které začlenila i slavnou deklaraci o lidských právech. Jenže
pak se ukázalo, že lidé jsou si možná rovni, ale někteří jsou si
rovnější. O pár let později totiž belgický král zavítal do Konga, ze
kterého se stala kolonie.

„Vladař pak vedl civilizační misi, během které jeho panovnický rod
nesmírně zbohatl a tak trochu mimochodem přitom snížil počet obyvatel
Konga z 20 milionů na 8 milionů. Čísla jsou převzata z Britské
encyklopedie. Krutost belgických šiřitelů civilizace neznala mezí – a
liberální ústava stále platila," podotkl Krejčí. Na tomto příkladě se
snažil předestřít širší problém, který v kapitalismu vidí.

„Kapitalismus není to, co o něm říkají liberálové či konzervativci. Je
plný vnitřních rozporů především v podobě neférového rozdělení
příjmů a majetků. To ústí z jedné strany do volání po ještě větší
ameriko-centristické globalizaci, z druhé pak v politické a ekonomické
ochranářství. Nerovnováha však stále živelně narůstá. A s ní také
nebezpečí války. Liberálové i konzervativci na to reagují uznáním, či
dokonce podporou oligarchizace, byť slovně stále přísahají na demokracii.
Zatím nic nesvědčí o tom, že by začalo skutečné hledání sociální
stability založené na nové, spravedlivější rovnováze mezi svobodou a
rovností," uzavřel rozhovor.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Finská média podezřívají Rusko ze skupování nemovitostí kvůli
následnému rozmístění vojáků

Získaná Ruskem nemovitost ve Finsku může být použita pro umístění
ruských vojáků, stejně jako k uzavření silnic, informuje televizní
společnost YLE s odvoláním na Bezpečnostní policii Finska.

Existuje riziko, že získaná nemovitost ve Finsku bude použita pro
rozmístění ruských vojáků, uvádí Bezpečnostní policie SUPO. Píše se
to v novinách Iltalehti.

Vydání blíže nespecifikuje, jaké oblasti a jaké objekty ruská strana
získala.

Jak tvrdí noviny, bezpečnostní policie upozorňuje Správní komisi
parlamentu, že může jít o takzvanou přípravu Ruska k vyvíjení tlaku v
krizové situaci.

Podle SUPO o tom svědčí transakce s nemovitostmi, které nemají žádnou
obchodní logiku. Jak televizní společnost s odkazem na SUPO uvádí, v praxi
cizí stát jako vlastník pozemku může uzavřít silnice nebo rozmisťovat
jednotky.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Dienstbier školil studenty: Muslimská pokrývka hlavy je jako babičkovský
šátek. Integrace v Británii se povedla. Vhodnější prezident než Zeman
bude úplně kdokoliv

REPORTÁŽ Anglie destabilizuje Evropskou unii a vytváří lavinový efekt.
Naštěstí Francie je „rozumná“. Imperiální Rusko je na kolenou,
příznivci zrušení sankcí nemohou mít slovo. Integrace muslimů probíhá v
Německu i v Británii až na výjimky dobře. Nikáb je vlastně takový
babičkovský šátek. Dosluhující ministr Jiří Dienstbier spustil na
besedě v Plzni se zhruba dvacítkou studentů Západočeské univerzity
skutečnou kanonádu, jejíž první část ParlamentníListy.cz již
publikovaly. Vysmál se svým soupeřům a oznámil, že tentokrát na
prezidenta kandidovat nebude.

První otázka od přítomné studentské omladiny se týkala Brexitu. „Přiznám
se, že mne to překvapilo, protože jsem předpokládal, že racionalita nad
zcela vylhanými argumenty v kampani přece jen převáží. Považuji to za
nešťastné jak pro Británii, tak pro Evropu jako celek. Představa, že dnes
i tak relativně velká země jako Británie může být více suverénní sama
než Evropské společenství, je naprostá iluze. Formálně suverenita tam
samozřejmě je, ale v globálním prostředí už žádná evropská země
není sama dost silná, aby dokázala prosazovat svoje zájmy efektivněji sama
než v rámci evropské integrace. Také je to samozřejmě destabilizující
faktor pro zbytek EU. Doufám, že to nespustí žádný dominový efekt, že
nikdo další pokračovat nebude. Myslím si, že se už začíná ukazovat, že
to je pro Británii velký problém. Lživé předpoklady, představa, že si
vyjednají jenom to, co je výhodné se zbývající EU, a to, co je
nepříjemné, nepohodlné, co přináší nějaké náklady, tak toho se zbaví,
je falešné,.“ rozohnil se hned z počátku ministr Dienstbier. „Všechny
další evropské země Britům docela jasně řekly, že přístup na
společný trh je hezká věc, že jej mohou mít, ale když budou dodržovat i
ty další základní smlouvy, včetně volného pohybu osob. Představa, že si
někdo nechá přístup na společný trh, ale odmítne ostatní věci, které s
tím souvisejí, je naprosto nepřijatelná.“

Brexit a migrace

Už teď je prý vidět, jaké dopady může mít Brexit na Británii, „…
kolik různých podnikatelských subjektů včetně bank, které jsou pro
britskou ekonomiku a také příjmy státní pokladny klíčové, zvažuje, že
by přesunuly sídlo z londýnské city do některého jiného členského
státu EU. Představa, že si vyjednají bilaterálně obchodní dohody... i
světové velmoci daly Britům jasně najevo, že pro ně už nejsou tak
zajímavým partnerem, jako když by zůstali součástí EU. To jsou
racionální ekonomické argumenty a pak samozřejmě jsou tam ještě jiné,
mnohem hlubší důvody pro evropskou integraci. Zejména pro zemi, jako je ČR.
Evropská integrace vznikla jako reakce na druhou světovou válku, kdy střet
národních států se ukázal jako zničující. A princip spolupráce,
potlačení ega zejména velkých národů v rámci pravidel a parametrů
spolupráce v EU se ukázal jako mnohem perspektivnější,“ rozpovídal se
Jiří Dienstbier.

Myslím, že návrat k nacionalismu a národním státům rozhodně není
zájmem České republiky. My jsme vždycky dokázali obstát jen v době, kdy
se takové síly příliš neprosazovaly. Je dobré, že si to vzhledem ke své
historické zkušenosti uvědomují Němci, kteří se vlastně bojí vlastní
síly, a proto tak trvají na pokračování integračních reforem.

„Může mít Brexit nějaký vliv na migraci?“ zněla další otázka. „Myslím,
že s programem to nesouviselo, alespoň s tou migrací, ze které je tady u
nás panika, ke které není žádný důvod. Boj proti přistěhovalcům se
netýkal přistěhovalců mimo EU. Tam byl boj proti příchozím z Polska,
Slovenska, ČR, Rumunska, Bulharska. Jim nevadili Pákistánci, ti přicházeli
z britského impéria, na ty jsou zvyklí. Odpor proti migraci byl z jiných
členských zemí EU. Mimochodem, rozumnější britští politici upozorňovali
na to, že migraci ze zemí mimo EU to nijak neomezí,“ odpověděl ministr a
pokračoval.

„Pokud se podíváte na příklady jiných zemí, které nejsou členy, ale
mají přístup na společný trh, tak třeba Norové – někdo mně říkal,
že platí sedmkrát víc do těch Norských fondů. Přispívají za to, že
mají přístup ke společným výhodám. Mají i některé dílčí výjimky,
pro zemědělství, kde odmítli některá pravidla týkající se společného
trhu v rámci ochrany lokálních produktů. Museli akceptovat volný pohyb osob.
Kdokoliv si tady z ČR usmyslí, může se odstěhovat do Norska, sehnat si tam
práci a začít tam normálně žít v rámci volného pohybu. To všechno
museli akceptovat, a přesto platí mnohem více. Proč by Britové měli mít
nějaké jiné benefity než ty další země, které nejsou v Unii a přístup
na trh mají,“ rozohnil se opět dosluhující ministr.

Britové destabilizují EU. A voliči Le Penové…

„Zvolení Donalda Trumpa americkým prezidentem a Brexit zamávaly moderními
dějinami. Mají vliv na celkové dění v EU a nedává to větší šanci
extrémnějším stranám třeba Marie Le Penové ve Francii?“ zněla otázka
jednoho ze studentů plzeňské Západočeské univerzity. Jiří Dienstbier
odpověděl: „Už jsem řekl, že Brexitem potenciálně destabilizují (Britové)
zbytek EU a že mohou být špatným příkladem. Už se dá docela dobře
argumentovat a poukazovat na nereálnost slibů, které zněly v kampani před
referendem o Brexitu. Zatím je předčasné hodnotit dopady zvolení Trumpa. I
tam už se ukazuje, že z poloviny věcí, které sliboval, začal couvat už za
tři dny po volbách.“ Přítomní studenti se uculovali. „Docela klíčové
je, jakým způsobem si postaví svoji administrativu. Jsou tam některé
uklidňující, ale pak také velmi zneklidňující signály. Zjevně se
chystá prosadit lidi z krajně konzervativní části republikánského spektra.
A pak jsou ve vzduchu potenciální nominace, které jsou kompromitující,
třeba Rowney jako ministr zahraničí.“

„A co Francie?“ byla další, tentokrát velmi stručná podotázka. „Ta
má velkou odolnost. V momentě, kdy hrozilo vítězství Národní fronty
kdekoliv – v prezidentské volbě, regionálních volbách, teď naposledy,
tak se spojili a nakonec ji porazili,“ uklidňoval přítomné, některé
opravdu poněkud zaražené či vystrašené Dienstbier. „I nyní je zjevné,
že socialisté ve Francii jsou docela zdecimovaní z hlediska veřejné podpory
a vypadá to, že z republikánských pravicových primárek vzejde kandidát,
který bude pravděpodobně hlava státu. I tam mají standardnější
politické řešení než to extremistické.

„Disponuje Velká Británie jadernými zbraněmi?“ zněla poněkud
překvapující otázka. „Samozřejmě ano,“ opáčil Dienstbier. „Tak se
jí teď Evropa musí bát…,“ vyděsil přítomné jeden ze studentů. „To
už bychom zašli hodně daleko.,“ zasmál se ministr. „Británie je
standardní demokracie, která v zásadě ctí stejné principy jako
většinový zbytek EU, protože to, co se děje v Polsku nebo Maďarsku, je
také docela zneklidňující.“

Okamurova SPD „na hraně“

„Mají u nás naději na úspěch populistické extremistické názory
týkající se EU, Brexitu, migrace – viz pan Okamura a jemu podobní?
Dotazoval se další účastník besedy. „Krajské volby to nepotvrdily,
protože obava z migrace byla ve společnosti poměrně silná. Díky dohodě s
Tureckem se trochu situace zklidnila, ale přesto z toho byly hrozby z hlediska
vlivu na volební výsledek a v zásadě s tím hrála celá řada subjektů a
jenom jeden, který relativně, ale hraničně uspěl, to byl Okamura s tou
svojí SPD,“ odpovídal za smíchu přítomných studentů Jiří Dienstbier.
„Podle průzkumů v podstatě dokázal mobilizovat úplně všechny možné
voliče. S jakoukoliv zvyšující se účastí by jeho výsledek klesal
pravděpodobně pod tu pětiprocentní hranici. Což neznamená, že si nemůže
vybudovat díky tomuto relativnímu úspěchu nějakou pozici ke sněmovním
volbám, ale zatím to nevypadá, že by to na čistém antimigračním
populismu dokázal. Kdybych se obával hodně podobné kampaně, jakou vedl
Trump v amerických prezidentských volbách, tak to jsou naše příští
prezidentské volby. Tam by to mohlo mít u voličů úspěch, ale naštěstí
nemáme prezidentský systém. Takže to neznamená nějaký totální zvrat.
Už dnes nás výkon některých ústavních činitelů hodně posouvá za hranu,
kam jsem si nemyslel, že bychom se mohli dostat,“ uvedl dále ministr.

Více peněz na armádu

Na otázku, co říká Severoatlantické alianci, odpověděl ministr Dienstbier
následovně: „Máme na ní založenou naši vnější bezpečnost. Neumím si
teď představit reálnou alternativu. Byť jsem příznivcem toho, aby si EU
vybudovala vlastní bezpečnostní struktury včetně společné armády. To se
také mimo jiné objevilo v amerických prezidentských volbách, kdy Trump
řekl, že ostatní členové musejí převzít mnohem větší finanční
odpovědnost za vlastní obranu. Což není úplně tak originální Trumpův
postoj, to Američané dávají najevo dlouhodobě. Mají asi docela
oprávněně pocit, že na společnou obranu vynakládají i v poměru k jejich
ekonomické síle větší finanční prostředky. Takže nás čeká finanční
investice do bezpečnosti. Třeba v oblasti letectva je to úplně zjevné,
protože představa, že uděláme díru do světa s těmi našimi několika
Gripeny… To je dobré pro hlídání našeho vzdušného prostoru,
monitorování, kdo se tu pohybuje, ale při nějakém potenciálním vojenském
konfliktu je to samozřejmě úplně směšná síla.“ Kdyby se podle
Dienstbiera sdružila národní letectva v Evropě, šlo by v zásadě o docela
silné vojenské letectvo, které by měla Evropa k dispozici.

„Je pro nás reálné a žádoucí, aby byla u nás přijata nějaká
opatření proti dezinformačním webům, třeba ruským, jako Aeronet?“
zněla otázka z auditoria. „Že to je vážný problém, naznačují zprávy
našich zpravodajských služeb,“ odpověděl ministerský host. „Určitá
propaganda tu probíhá a velmi složitě se tomu čelí. Je otázka, zda je to
řešitelné legislativně. Vezměte si, jak složitě se debatovala regulace
internetu v oblasti hazardních her. Zásah do zpravodajství na internetu, to
už je doopravdy citelné.“ Dienstbier pak upozornil na problém s White Media,
„… který zveřejnil zjevně nezákonný obsah, ale je umístěn v
Kalifornii. České orgány těžko zasáhnou proti svobodě slova ve Spojených
státech. Neříkám, že stát v tom nemá být aktivní. Zajímavá mi přijde
iniciativa některých velkých internetových společností – Google,
Facebook, které ohlásily, že budou sledovat pravdivost informací, které se
přes ně sdílejí.“

Média bez skrupulí

V této souvislosti si pak Dienstbier postěžoval: „Když jsem se setkal se
zástupci Facebooku, kdy jsme diskutovali, jak čelit umísťování obsahu,
který šíří nenávist, už jsem byl zuřivě obviňován ze snahy cenzurovat
svobodu informací. To bychom museli po čínském způsobu cenzurovat internet
a kdo by byl ten, který by určoval, co tam smí či nesmí být. Je to
doopravdy velmi citlivá otázka. V minulosti byla určitá společenská dohoda,
že novináři a vydavatelé tištěných periodik respektovali určitá
pravidla. Dnes žádné etické principy při předávání informací neplatí.
Dnes můžete provozovat zpravodajský server někde z Karibiku nebo odkudkoliv
na světě.“

Neschopné, slabé Rusko v imperiální křeči

„Pobaltské státy se obávají Ruska. Co až se Donald Trump ujme svého
úřadu, jsou informace o kamarádíčkování Putina a Trumpa. Dá se
očekávat nějaká agrese ze strany Ruska?“ zněla otázka studenta ZČU.

To už je hodně šílená představa, že by měli Rusové zaútočit na
nějaký členský stát NATO. Protože pak je tam článek 5, závazek, že
napadený členský stát bude bráněn od všech členů Aliance. To by Rusové
riskovali. Něco takového mi připadá opravdu zatím jako šílená představa.
Probíhá to v jiné podobě. Testuje se to v jiných prostorech, například v
Sýrii, v podobě různých cvičení, letů, přesouvání raket do
Kaliningradské oblasti. To má podobu provokací a testování, jaká reakce na
to přijde z druhé strany. Ale že by tam měla být nějaká otevřená agrese,
tomu zatím odmítám věřit.“ Na druhou stranu je potřeba se podle
Dienstbiera připravovat na všechny varianty, a to souvisí s budováním
vlastních obranných kapacit. „Nezbývá bohužel, než znovu investovat do
vojenských schopností. Něco, co jsme si před čtvrt stoletím mysleli, že v
zásadě budeme moci vynechat, že ten svět bude jiný a konflikt se odstraní.
Až donedávna se to dařilo. Osobně si myslím, že vzepětí imperiální
ruské politiky je dáno tím, že jim docházejí síly. Že Putin na začátku
slíbil, že posílí ruskou ekonomiku, její schopnost produkovat něco jiného
než suroviny, aby nebyla závislá. Realita je jiná, jsou čím dál více
závislejší na surovinách, a to se mu vůbec nepovedlo. A tak obrací
pozornost národa k úmyslné velmocenské slávě, je to spíše neschopnost
nabídnout něco jiného. Je to i křeč Ruska, že jsou úplně jiní hráči,
jako je třeba Čína, ale nejen ona, co budou hrát mnohem větší roli, a to
i vojenskou. To neznamená, že v té křeči Rusové nemohou způsobit nějakou
naprostou šílenost. Ale doufám, že ne takhle velkou.“

Krym není Kosovo aneb není důvod pro rušení sankcí

„Nejhorší je představa, že by si kus státu uzurpoval jiný stát. To bylo
nepředstavitelné a pak došlo na Krym,“ burcoval student. „To je docela
zásadní,“ pochválil jej Dienstbier a pokračoval. „Protože anexe Krymu
je od druhé světové války nejfatálnější porušení mezinárodního
práva alespoň v tom našem prostoru. Ke Kosovu to přirovnávají nesmyslně,
protože na Krymu to došlo ještě dál – to nebylo jenom odtržení státu,
ale i anexe, i ozbrojenou silou, což je absolutně nepřijatelné. Pro nás
jako NATO, které má zájem na zachovávání určitých pravidel, to nelze
akceptovat. Samozřejmě razantní odpověď by byla vojenská, ovšem nikdo si
nepřál vojenský konflikt. Pak zbylo něco mezi, a to jsou nějaké sankce. Ty
alespoň dávají najevo, že to odmítáme. Z tohoto hlediska považuji za
obrovsky nebezpečné, pokud se tento postup relativizuje. Což činil do jisté
míry i Trump v předvolební kampani.“ Podle Dienstbiera je ale otázka,
jaká bude jeho reálná politika. Buď se obklopí standardními politiky, a
pak je zde jistá garance kontinuity. Stejně tak jsou prý nebezpečné
náznaky u nás, „… ať již u našeho prezidenta či některých politiků,
kteří chtějí obchodovat s Ruskem v různých smyslech toho slova. A proto
podporují ukončení režimu sankcí, k čemuž není žádný důvod. Protože
Rusko se chová stejně agresivně i na Ukrajině, protože tam je otevřená
agrese i na Donbasu. Protože Rusové tvrdí, že tam jejich vojáci jsou na
dovolené, že tam nejsou oficiálně, a to je směšné. To byli i mužíčci
na Krymu, od kterých se Rusové distancovali, a pak je Putin vyznamenával, jak
znamenitě tuto operaci provedli. Situace je tedy úplně jasná, a proto třeba
já docela silně reaguji na naší politické scéně na toho, kdo zpochybňuje
politiku vůči Rusku a sankcím.“

Ukrajina je naše!

„Ruská politika vůči Ukrajině je průnik do vlivu. To je náš prostor,
naše sféra. My tam budeme určovat, co se tam bude dít. My to nemůžeme
díky naší historické zkušenosti vůbec akceptovat, protože my jsme také v
té sféře vlivu Ruska. Proto je třeba držet zásadní postoj vůči
Ukrajině právě proto, aby to Rusové nezkoušeli dál. V momentě, kdy by
zaútočili na jakýkoliv stát EU a NATO, tak jej musíme začít bránit.
Kdybychom nezačali, můžeme dopadnout úplně stejně, takže kde je ta
hranice. Ruská imperiální politika má ambici obnovit svůj vliv v celém
prostoru, jako jej měly v minulosti. A tomu nemůžeme ustoupit. Proto je tu
symbolická reakce, že se tam posílají jednotky, posiluje se vojenská
přítomnost v pobaltských zemích. Což nejsou jednotky, které by byly
schopny čelit nějakému prvnímu útoku. To je symbolické vyjádření
spojenectví. Doufejme, že k tomu nedojde, protože to by bylo docela
zničující pro všechny,“ konstatoval Dienstbier.

Nikáb je vlastně babičkovský šátek

Další dotaz ve více než půldruhahodinové diskusi se týkal nošení burek,
nikábu, uznávání jiného náboženství. „Hranice se hledá poměrně
těžko,“ uvedl Dienstbier a pokračoval: „Co se týká zahalování, je
třeba, aby byla jasná identita osoby, která je zahalena, tedy kdo se pohybuje
ve veřejném prostoru. Na druhou stranu přehánět ty zákazy může mít
někdy i opačný efekt. Třeba spor ve Francii o těch speciálních plavkách,
zahalujících skoro celé tělo. Argument proti tomu zákazu byl, že pro ty
ženy, co získají emancipaci, je lepší je nechat chodit na pláž v
burkinách, než je nechat zavřené doma, kde nad nimi může mít muž, který
vyznává tyto principy, totální kontrolu. Dát jim možnost, aby šly do
veřejného prostoru, tak pomůže k integraci do společnosti. Když budou na
pláž chodit, tak uvidí, že je možnost volit mezi různými životními
přístupy. Když je všechny necháte zavřené doma v jejich prostředí,
které může být hodně konzervativní, nepochybně žádné integrace
nedosáhnete.“

„To byla součást i té debaty u naprosto šílené kauzy vršovické
zdravotnické školy v Praze,“ uvedl k hodně medializovanému případu
Dienstbier. „Celá podstata toho problému se ani nediskutovala, protože v
době, kdy to začalo, kancelář veřejného ochránce to nemohla ani sdělit,
protože to byla řešená kauza. Tam nejde o hygienu ve zdravotnickém
zařízení, kde by se nosil předepsaný oděv. Tam vůbec nešlo o nějakou
praxi. Ta žena chodila do školy v hidžru, což je šátek, který nezakrývá
tvář. Takový ten babičkovský šátek, který ještě pamatuji z dětství,
které nosily všechny vdané ženy na vesnici.“ Žena, která sem prý
přišla, byla tady bez rodiny. "Myslím, že měla dítě, ale bez jakýchkoliv
dalších rodinných vazeb. Byla bez formálního vzdělání a starala se o ni
jedna nezisková organizace. Když diskutovali, čím by se mohla živit, aby
zapadla do společnosti, tak odpovídalo to, aby pečovala o jiné lidi. Proto
pro ni vymysleli zdravotní školu.“ Podle Dienstbiera tím, že ředitelka
trvala na dodržení školního řádu, který zakazoval pokrývku hlavy,
dotyčná mladá žena nedokončila vzdělání, nebude pokračovat v profesní
dráze. „Ona tady nebyla v žádném uzavřeném islamistickém prostředí,
dva roky tu chodila a možná by ten hidžáb odložila sama. Ona prostě
přišla z prostředí, kde bylo společensky, ne nábožensky nemyslitelné,
aby vyšla do společnosti bez pokrývky hlavy. Kdyby normálně otevřeně tady
ve společnosti žila, tak by možná jej sama odložila, měla by nějakou
kvalifikaci, byla by ve zdravotnickém zařízení jako sestra, pečovala by o
nemocné lidi a byla by v normální situaci.“ Z druhé strany. může být
námitka, že i to zahalování nemusí být vždy dobrovolné, že nejde o
svobodné rozhodnutí. „Na to není jednoduchá odpověď, ale plošný,
striktní zákaz může někdy v tomto směru nadělat více škody,“ uzavřel
diskusi o „zdrávce“ Dienstbier.

Pár ghett, milion německých muslimů a povedená integrace v Británii

„Když lidi zaženete do kouta, do nějakého ghetta, tím vytváříte
nebezpečnou situaci. Integrace lidí z jiných kultur, z jiného náboženství,
je trochu jiná ve Francii, kde trošku mají problém s těmi ghetty. Jinak je
to v Německu. Přestože tam také registrují několik tisíc potenciálně
nebezpečných radikálů, ovšem při milionové populaci muslimů,
především Turků. Pokud někdo z vás byl dříve v německých velkoměstech,
ví, že je tam nábožensky společnost velmi pestrá.“ Podle Dienstbiera
nebylo nebezpečné jít po ulici v částech Berlína, kde je větší podíl
tureckých přistěhovalců. „Ten pocit jsem nikdy neměl a byl jsem v řadě
německých měst a nebezpečno mně to tam nikdy nepřišlo. Nebezpečí se
mnohem více zdůrazňuje u nás než v samotném Německu. Stejně tak když
jsem mluvil s britskými poslanci o situaci v některých britských městech,
tak když jsem jim popisoval, jak se o tom tady referuje, oni říkali, že je
to přehnané. Že v naprosté většině je tam integrace také povedená. To
neznamená, že tam nemají pár šílenců. Takže prostý zákaz nošení
šátků nemusí mít smysl a může tu situaci v některých případech i
zhoršit. To, co se má postihovat, jsou projevy netolerance, radikalismu,
hlásání násilí a je úplně jedno, kdo je hlásá. A to i v
trestněprávní rovině. Selektivně trestat toho, kdo chce tu nenávist
šířit, a ne nikomu předepsat, jaké oblečení bude nosit. Jak to zakážete?
Nidžáb ano, český šátek ne? Pokud si jej nějaká žena vezme, jak to
budete rozlišovat. Co je ještě projev nějaké víry nebo radikalismu nebo
jde o nějakou módní záležitost,“ odpověděl poměrně obsáhle
Dienstbier.

Následoval dotaz dívky – názor na Michala Horáčka coby prezidenta. „Někdo
jiný než Zeman!“ Jiří Dienstbier reagoval: „Mně připadá úplně
kdokoliv vhodnější, i Michal Horáček. Začátky jeho oficiální
kandidatury mi úplně přesvědčivé nepřišly. Ale neměl bych problém si
představit, že by byl prezidentem ČR. Umím si představit nějaké
zajímavější kandidáty, další lidi, které bych neměl problém
respektovat a nepoškozovali by ČR, neštěpili by českou společnost,
nešířili by nenávist, neuráželi by, aniž by se za to byli schopni omluvit
a nevypadali by jako šašci navenek v zahraničí,“ uvedl na účet
prezidenta Miloše Zemana Dienstbier.

„Vy už neplánujete kandidaturu?“ podotkla studentka. „Už moc neplánuji.
Když jsem kandidoval posledně, tak jsem měl větší podporu veřejnosti a v
sociální demokracii. Zkoušet to, to nemá moc cenu… Neříkám, že nikdy a
za žádnou cenu, ale pravděpodobně ta možnost už nepřijde, ta
nepřichází tak často, ale v tuto chvíli nepřijde téměř jistě,“ uvedl
posmutněný Dienstbier.

„Co budete dělat dál?“ ptala se studentka dosluhujícího ministra, který
je ve funkci již jen pár dní. „Já to mám velmi jednoduché, jsem senátor
a mám čtyři roky před sebou,“ odvětil vesele. „Takže já se přesunu
těch 300, 400 metrů do své senátorské kanceláře. To znamená, že pokud
si někteří mysleli, že se mne zbaví, tak opomenuli tento fakt. Pro mě je
senátorský mandát dostatečná politická platforma pro to, abych mohl
prosazovat věci, o kterých jsem přesvědčen, že jsou správné. Budu
využívat tohoto prostoru, který mi samozřejmě zůstává. Z toho mě ty
čtyři roky nikdo nemůže odvolat,“ uvedl s jiskrou v oku a potutelným
úsměvem.

Za hranou byli Masaryk, Havel a hlavně Klaus. Zeman? Extrém!

Poslední dotaz byl na přímou volbu prezidenta. „Obecně jsem pro prvky
přímé demokracie v systému. Nemyslím si, že máme změnit parlamentní
formu republiky a přejít na systém přímé demokracie. To rozhodně ne, ale
některé prvky ano. Je otázka, jestli hodnotit tu přímou volbu jenom podle
výsledku té první, zatím jediné, protože zneužívání funkce prezidenta,
to má u nás docela tradici,“ překvapil přítomné Dienstbier. „I ti,
kteří mají historicky respekt, tak skoro všichni demokratičtí prezidenti
se pokusili jít na hranu, když ne za hranu oficiálních pravomocí. I třeba
Tomáš Garrigue Masaryk používal mnohem vyššího vlivu na politickou scénu,
než vyplývalo z prezidentských pravomocí. Nepochybně i Václav Havel někdy
šel za hranu. Ale pořád to ještě bylo v nějaké míře, která byla
smysluplná. I Václav Klaus, nepřímo zvolený prezident, šel z mého
hlediska až tak za hranu, že jsem byl dokonce iniciátorem ústavní žaloby
na Václava Klause.“ To podle Jiřího Dienstbiera ukazuje, že i když je
prezident zvolen nepřímo, není garancí, že tyto hranice nepřekročí. „Nutně
není nikde psáno, že přímo volený prezident by měl mít větší
pravomoci. Já jsem dokonce tvrdil, že v rámci vyvážených systémů by je
měl mít nižší. Ne po prezidentské volbě, ale v době, kdy jsme v
parlamentu diskutovali novelu, která přímou volbu zaváděla. Vždy je to
nejenom o způsobu, ale o tom, jak ta osoba, která je do funkce zvolena,
respektuje určitá pravidla hry. Dnes je to extrém, ale Miloš Zeman by se
toho stejně, i kdyby byl zvolen nepřímo, možná ne tak úplně v první, ale
rozhodně ve druhém volebním období, pustil. Stejně jako Václav Klaus, kdy
omilostnil lidi z bysnysového prostředí, na které byl napojen,“ ukončil
svou „kanonádu“ na besedě pro studenty ZČU v Plzni senátor a
dosluhující ministr Jiří Dienstbier.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
V USA vyloučili možnost výměny Savčenkové za Buta a Jarošenka

Washington neuvažuje o možnosti výměny ukrajinské vojačky Naděždy
Savčenkové odsouzené v Rusku za vraždu žurnalistů za občany Ruska Viktora
Buta a Konstantina Jarošenka, řekl RIA Novosti tiskový sekretář
velvyslanectví USA v Rusku William Stevens.

„Ne, o této možnosti neuvažujeme", řekl jako odpověď na prosbu
okomentovat informace o tom, že Moskva a Washington v daném okamžiku jednají
o možnosti výměny Savčenkové za Buta a Jarošenka.

Ruský soud odsoudil 22. března Naděždu Savčenkovou na 22 let v kolonii
běžného režimu za vraždu ruských žurnalistů na Donbasu a za nezákonné
překročení hranice.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Údajně „neviditelná“ francouzská fregata s technologií stealth se
nedokázala skrýt před ruskými radary

Francouzská fregata La Fayette, postavená s použitím technologie stealth, se
nedokázala skrýt před radary Černomořské flotily: ty zahájily doprovod
lodi již cestou do Černého moře v průlivu Bospor, sdělil v pondělí RIA
Novosti zdroj z krymských vojenských struktur.

Uvádělo se dříve, že raketová „neviditelná fregata" francouzské
vojenské flotily třídy La Fayette vplula do vod Černého moře.

Zdroj agentury řekl, že nehledě na technologii stealth, obtížnou
zjistitelnost, registrují ruské radary lodě podobné třídy na vzdálenosti
stovek kilometrů.

„Široce reklamovaná technologie stealth selhala před ruským
radioelektronickým průmyslem. Fregata La Fayette se ještě v Bosporu „projevila"
na monitorech radiotechnických služeb Černomořské flotily," zdůraznil
zdroj.

Dodal, že se v danou chvíli pohybuje francouzská vojenská loď s ruským
radiolektronickým doprovodem, navíc ji sleduje „jedna ruská hlídková loď."

Zdroj RIA Novosti poznamenal, že francouzská fregata směřuje do východní
části Černého moře, zřejmě ke gruzínskému pobřeží. „Na Černém
moři nám La Fayette nikam neuteče. Budeme ji vidět až do zakotvení v
přístavu," řekl.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Zacharovová vyčetla skupině prezidenta Obamy, že chtějí „naposledy
uškodit“

Moskva doufá, že nová kancelář Bílého domu bude více cenit vztahy s
Ruskem, než odcházející skupina, řekla na briefingu oficiální mluvčí
ruského MZV Maria Zacharovová.

Nazvala Obamovu kancelář „ničitelem, prostě terminátorem"
rusko-amerických vztahů.

Během prezidentování Obamy se vztahy mezi Moskvou a Washingtonem značně
zhoršily: USA přijaly tzv. Zákon Magnitského, zavedly proti Rusku sankce
kvůli událostem na Ukrajině a stále rozšiřovaly sankční seznam, chtěly
zavést další sankce v souvislosti se situací v Sýrii.

Zvolený prezident USA Donald Trump během předvolební kampaně nejednou
říkal, že by bylo dobré, kdyby se USA a Rusko usmířily, a řekl, že
počítá s „velmi, velmi dobrými vztahy s Putinem a s Ruskem".

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Vrtulníky Ruska představí dvě koncepce rychlostního vrtulníku pro
Ministerstvo obrany RF

Holding Vrtulníky Ruska v roce 2018 představí ruskému ministerstvu obrany
dvě koncepce perspektivního rychlostního vrtulníku, ze kterých si úřad
vybere projekt pro další vývoj, oznámil novinářům generální ředitel
společnosti Andrej Boginskij na leteckém salonu Dubai Airshow 2017.

Zástupce generálního ředitele holdingu Andrej Šibitov dříve novinářům
oznámil, že v červnu 2016 by perspektivní ruský vrtulník měl uskutečnit
první let rychlostí 400-450 kilometrů za hodinu. V březnu 2017 Boginskij RIA
Novosti vysvětlil, že práce na tomto stroji se nachází ve fázi skici
technického projektu.

Dnes je maximální rychlost moderních vrtulníků, typu útočných Mi-28N
Noční lovec, omezena asi 300 km/h.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Média Česka, Polska a SRN zaujímají přední místa v počtu protiruských
článků

Nejvíce protiruských publikací v zahraničních médiích v roce 2015 bylo
evidováno v Česku, v Polsku a v SRN, řekl náčelník sektoru problémů
regionální bezpečnosti Ruského institutu strategických výzkumů (RISV)
Igor Nikolajčuk.

„První místa v tomto hodnocení zaujímají Česko, Polsko, Německo,
Ukrajina a USA", řekl, když uváděl v MIA Rossija Segodnia (Rusko dnes)
referát RISV Zahraniční média v roce 2015 — antiruský vektor".

Podle jeho slov se trojice vedoucích za posledních několik let nezměnila.

Náměstek ředitele RISV, vedoucí Střediska evropsko-atlantických a
obranných výzkumů Grigorij Tiščenko vyjádřil názor, že se Rusku daří
úspěšně odporovat informační kampani západních zemí.

„Informační válka získala nové formy a je možné s určitostí říci,
že se zostřila", řekl.

„Máme-li říci, že jsme vyhráli nebo nevyhráli, můžeme vzít jako
příklad právě Sýrii. Domnívám se, že jsme vyhráli, je to naše
vítězství", zdůraznil Tiščenko.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruští letci se vrátili domů ze Sýrie: záběry z uvítání

První skupina letadel Su-34, jež se zúčastnila operace v Sýrii, přistála
v úterý na letecké základně u Voroněže.

Před přistáním letadla vykonala přehlídkový let nad letištěm v malé
výšce a pak rozřazení. Na ceremonii slavnostního uvítání letců přišel
do Voroněže vrchní velitel Vzdušných a kosmických sil Ruska,
generálplukovník Viktor Bondarev. Na letiště přišli také ženy, děti,
příbuzní a blízcí pilotů. Několik set lidí, včetně dětí různého
věku, vítalo letce s vlajkami, kyticemi a nafukovacími balónky.

V pondělí nařídil prezident Vladimir Putin zahájit od 15. března odsun
hlavní části skupiny Vzdušných a kosmických sil RF ze Sýrie.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Bašár Asad pronesl zásadní slova k Sýrii, Rusku i některým západním
zemím. A nejen to

Syrský prezident Bašár Asad poskytl exkluzivní rozhovor zpravodajské
agentuře Sputniknews.com, ve kterém označil ruské síly za „posílení
stability a bezpečnosti“ Sýrie. Na základě dlouholetých vztahů a
vzájemného porozumění si totiž země pomáhají.

„Ruské vojenské základny v Sýrii nejsou okupací, upevňují stabilitu a
bezpečnost,“ řekl v rozhovoru pro Sputnik syrský prezident Bašár Asad.
Základem vztahů mezi Ruskem a Sýrií je podle něj hlavně důvěra a
společné zásady a ruskou vojenskou přítomnost vnímá jako „posílení
přátelství a styků, je to posílení stability a bezpečnosti“.

Sýrie totiž podle jeho slov ruskou vojenskou přítomnost potřebuje, je
totiž nutné zabezpečit zemi vůči hrozbě terorismu, což je dlouhý proces,
který samy syrské jednotky nezvládnou. „Proces boje s terorismem není
ničím rychlým nebo pomíjivým. Terorismus se v tomto regionu šířil celá
desetiletí a bude trvat dlouho, než se ho podaří vymýtit,“ řekl Asad.

„To na jedné straně; a na druhé straně jsou tyhle (základny) spojeny
nejen s bojem proti terorismu, ale i s celkovou mezinárodní situací. K naší
velké lítosti Západ po celou studenou válku, ale i po ní, a dokonce ani
dnes svou politiku nezměnil: touží po hegemonii při přijímání
mezinárodních rozhodnutí a OSN bohužel nedokázala splnit svou roli
ochránce míru ve světě, a to dokonce ani nyní, aby znovu získala zpět
svůj pravý status,“ podotkl Asad s tím, že ruské základny v Sýrii jsou
„nezbytné pro mezinárodní rovnováhu ve světě“.

Zároveň zmínil, že jiné vojenské základny na území Sýrie nechce. Uvedl
také, že na současných mírových jednáních se zatím nic opravdového
nedomluvilo, pouze se stanovily zásady, kterých se jejich účastníci budou
držet, i to je však velmi důležité a podstatné.

Jedno z diskutovaných řešení, kterým by měla být federalizace Sýrie,
však označil za rámcově nemožné z mnoha důvodů. Geografických,
sociologických a mnohých dalších, dodal však, že pokud si to bude lid
přát, bude s tím vláda souhlasit.

Obnova Sýrie, ve které válka napáchala škody za odhadem 200 miliard dolarů,
bude však na pořadu dne až po uzavření mírových jednání. A v tom Sýrie
spoléhá na Rusko, Čínu a Írán, a to i za předpokladu, že se na ní bude
chtít podílet i Západ. Jeho první volbou však nebude. „Domnívám se ale,
že mnohé země, které byly proti Sýrii, mám v první řadě na mysli
západní země, se pokusí poslat své společnosti, aby se zapojily do tohoto
procesu. My v Sýrii ale nepochybujeme o tom, že se v první řadě obrátíme
na spřátelené země,“ řekl Asad s tím, že stejný názor bude mít
většina veřejnosti.

„Terorismus, to je ten skutečný problém. Musíme proti němu bojovat na
mezinárodní úrovni, protože terorismus se netýká jen Sýrie. Terorismus
existuje i v Iráku. A bezprostředně je podporován Tureckem. Bezprostředně
ho podporuje vládnoucí královská rodina Saúdské Arábie a kromě toho i
část evropských států, hlavně Francie a Velká Británie,“ řekl Asad s
tím, že zbylé země jen nečinně přihlížejí.

Vyjádřil se také, že k migraci ze Sýrie přispívají i ekonomické sankce
Západu a jejich zrušení by možná vedlo ke snížení migračního toku. „Příčina
emigrace – to není pouze terorismus a bezpečnostní situace. Je to i
blokáda, sankce zavedené proti Sýrii. Mnoho lidí opustilo bezpečné oblasti,
v kterých není terorismus, kvůli životní úrovni,“ řekl Asad s tím, že
si nemohli pořídit ani základní věci k přežití.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Zdroj: Fronta an-Nusra opustila pozice nedaleko od Idlibu

Ozbrojenci organizace Fronta an-Nusrá (zakázaná v RF) opustili své pozice na
jih od Idlibu po útocích ruského letectva a syrského letectva, informoval
agenturu Sputnik vlastní zdroj.

V noci na 27. února damašského času (01.00 msk) v Sýrii oficiálně
vstoupil v platnost režim zastavení palby. Dohody o příměří bylo
dosaženo 22. února během konzultací Ruska a USA. Tato dohoda se ovšem
nevztahuje na organizace zakázané v Rusku Islámský stát a Frontu an-Nusra a
další organizace, které byly označeny za teroristické rozhodnutím Rady
bezpečnosti OSN.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Soud potvrdil přípustnost vydání Nikulina do USA kvůli hackerství

Pražský vrchní soud dnes potvrdil přípustnost vydání Rusa Jevgenije
Nikulina do Spojených států. USA muže viní z hackerství. O jeho extradici
usiluje také Moskva, kam je vydání podle dřívějšího soudního
rozhodnutí rovněž možné. Konečné slovo bude mít český ministr
spravedlnosti, který může rozhodnout i o tom, že Nikulina nevydá nikam.

„Účelem řízení o vydání není hodnotit důkazy v tom směru, zda se
vyžádaný (Nikulin) skutečně dopustil trestné činnosti,“ upozornil
předseda soudního senátu Karel Šemík. Podle něj nejsou dány žádné
důvody pro nepřípustnost Nikulinova vydání do Spojených států.

Třicetiletého Rusa zadržela loni v říjnu česká policie na základě
amerického zatykače. USA Nikulina viní z devíti různých skutků z let 2012
až 2013, mimo jiné z útoku na profesní síť Linkedin. Soudce dnes shrnul,
že údajné skutky jsou trestné i podle českého práva a že nejde o činy,
které by měly politickou povahu – jejich motivem byl zisk. Zmínil i velký
rozsah údajné trestné činnosti a vysokou výši škody, kterou Nikulin podle
USA způsobil. Moskva už dříve uvedla, že udělá vše pro to, aby vydání
do USA zabránila. O Nikulinovu extradici Rusko požádalo ve stejný den jako
Spojené státy, a to na základě zatykače kvůli internetové krádeži z
roku 2009 v řádu desítek tisíc korun. V USA Nikulinovi hrozí vyšší trest,
podle jeho právníka po sečtení sazeb za jednotlivé skutky až 54 let.
Státní zástupkyně se oproti tomu domnívá, že by tam mohl dostat
maximálně 12 až 14 let odnětí svobody, s čímž se po doplnění
dokazování dokumenty zaslanými z USA ztotožnil i soud. Uvedl, že tresty za
jednotlivé činy se ve Spojených státech obvykle vykonávají souběžně, ne
po sobě. V Česku by Rusovi hrozilo nanejvýš desetileté vězení. Pokud bude
mít ministr pochybnosti o správnosti pravomocného rozhodnutí soudu, může
požádat Nejvyšší soud o přezkum. : Psali jsme: : : : : Jan Campbell: O
čem se píše, ale málo (10) : : : : Aleš Rozehnal: Ministr Pelikán zřejmě
vyjednáváním s Fajádem porušil zákon : : : : Pardubická nemocnice:
Dětské chirurgii se vrátilo kouzlo. Získala novou výzdobu : : : : Olomouc:
Strom rozzářil náměstí, začaly vánoční trhy

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ve Finsku vzali Rusce dvanáctiletou dceru, sdělil ochránce lidských práv

Pracovníci sociální služby vzali dvanáctiletou dceru ruské občance
žijící ve Finsku, sdělil novinářům ochránce lidských práv Johan
Bäckman.

Podle jeho slov, Ruska žije ve Finsku s manželem Finem v městě Rakula. „Mají
dvě dcery, devítiletou a dvanáctiletou. Žádný rodinný konflikt není.
Starší dceru vzali bez oznámení ze školy koncem října a již předali
adoptivním rodičům, protože ji matka údajně „plácla tričkem," praví
se v zprávě ochránce lidských práv.

Případy odebrání dětí Rusům finskými sociálními službami se stávají
pravidelně. Předtím vzbudil velký ohlas případ Rusky Anastasie Zavgorodné,
které zaměstnanci sociální služby odebrali čtyři děti kvůli podezření
z násilí vůči nim. V roce 2015 informoval Pavel Astachov, tehdejší
dětský ombudsman, že v důsledku aktivit finských sociálních služeb
přišlo o děti více než 50 ruských matek. Dnes je jich ještě víc.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Britské MZV potvrdilo svůj nesmlouvavý postoj v otázce sankcí vůči Rusku

Britský ministr zahraničních věcí Philip Hammond prohlásil, že Londýn
nehodlá ustoupit od svého kategorického postoje v otázce sankcí vůči
Rusku, a vyzval, aby „vrátilo Krym“.

Proti Ruské federaci byly vyhlášeny tři balíčky sankcí Evropské unie.
Jako první byly zavedeny individuální sankce proti občanům RF a Ukrajiny,
kteří jsou podle Evropské unie zodpovědní za podlomení územní
celistvosti Ukrajiny, tyto sankce byly 10. března prodlouženy do 15. září
roku 2016. Sektorální omezující opatření proti Rusku, tak zvané
ekonomické sankce, platí do 31. července roku 2016 a sankce proti Krymu —
do 23. června 2016.

Hammond znovu označil akce Ruska za „agresi". „A tváří v tvář této
agresi musíme být jednotní při ochraně našich hodnot", řekl britský
ministr a vyzval Rusko, aby „vrátilo Krym".

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Publicistka: Kdo pomůže Kurdům, aby se z Afrínu stalo pro Erdogana to, co
pro Hitlera Stalingrad?

„Kurdský Jindires je Guernicou dnešních dnů,“ srovnává překladatelka
a publicistka Jana Maříková letošní boje v kurdské provincii Afrín s
občanskou válkou ve Španělsku, která bezprostředně předcházela 2.
světové válce.

V sobotu 10. března večer se jednotky turecké armády posílené o čerstvé
džihádisty z Al-Káidy a bývalého Islámského státu (IS) dostaly na
vzdálenost pouhých 2 km od města Afrín, které je metropolí stejnojmenné
kurdské provincie na severu Sýrie. Podle Kerema Schambergera, který se v
posledních dnech přesunul do blízkosti míst bojů, jsou vesnice a
předměstí kolem Afrínu nepřetržitě bombardovány tureckými bojovými
letadly a tanky. „Pokud OSN a mezinárodní síly nezasáhnou okamžitě,
civilní masakr je nevyhnutelný,“ řekl jeden z vedoucích představitelů
kurdských obcí v Německu Ali Ertan Toprak. Kurdská zastřešující
organizace KCDK-E, která působí po celé Evropě, vyzývá v této kritické
fázi lidi, kteří cítí s osudem Kurdů v Afrínu, aby vyšli do ulic a
přitáhli konečně pozornost evropské veřejnosti a politiků k situaci v
Afrínu.

Město Afrín se čím dál více podobá sovětskému Stalingradu koncem roku
1942. Turecká armáda podporovaná džihádisty, kteří k ní přeběhli z
teroristické organizace IS, třetí měsíc město systematicky bombarduje
letecky i těžkým dělostřelectvem. Útočí na město plošně. Nikoli na
vojenské cíle, ale kobercovou metodou. Podle dnešního platného stavu
Ženevských konvencí o pravidlech vedení války jde o válečný zločin.
Stejnou taktiku použila nacistická 6. armáda vedená u Stalingradu
pozdějším polním maršálem Fridrichem Paulusem. Než se odvážila do
města vstoupit, tak jej proměnila v hromadu trosek.

Mluvčí kurdské samosprávy Afrínu Asya Abdullah v rozhovoru pro TV stanici
ANF uvedla, že Kurdové odmítají opustit své domovy. „Neodejdeme. Nemáme
kam. Toto je naše země a náš domov a budeme o něj bojovat,“ prohlásila
Abdullah. V nejbližších dnech tedy bohužel lze očekávat krvavou bitvu o
město. Ve stylu Stalingradu.

Minulý týden se mezi útočícími Turky a džihádisty na jedné straně a
bránícími se Kurdy na druhé straně odehrávaly nejtěžší boje u města
Jindires. Jde o klíčový komunikační uzel, kterým Kurdové dodávali do
Afrínu potraviny, vodu, léky, munici a posily. Přes toto místo byli také z
obleženého města evakuováni těžce ranění, které není možno na místě
léčit. I současný osud tohoto donedávna třináctisícového města má
svoji historickou paralelu. Je jí baskické město Guernica. V rámci
občanské války ve Španělsku je v roce 1937 vybombardovala letadla Legie
Kondor nacistické Luftwaffe, která bojovala po boku fašistického diktátora
Francisca Franca proti republikánům. V den konání trhu. Dva dny na to
Guernicu obsadily falangistické oddíly generála Franca.

Na motivy hrůz historicky prvního leteckého útoku na civilisty, který v
podstatě předznamenal osud mnoha měst – včetně německých – během 2.
světové války, namaloval slavný španělský malíř Pablo Picasso světově
proslulý obraz.

Opět německé zbraně

Jindires připomíná Guernicu a španělskou občanskou válku hned několik
faktory. Jako tehdy na Basky, tak dnes na Kurdy dopadají německé letecké
bomby a těžké dělostřelecké granáty. Na vojáky i civilisty bez
rozlišení. Tureckou armádu zbraněmi a municí zásobují německé zbrojní
firmy. Stejně jako fašistické oddíly generála Franca, které svrhly
legální demokratickou vládu ve Španělsku. Opakovaně bylo prokázáno, že
přes Turecko se zbraně a munice západní provenience dostávaly do rukou
džihádistických teroristů z IS. Bohužel včetně zbraní, které pocházely
ze skladů Armády ČR. V Německu ani u nás za to nikdo nikdy nebyl policejně
vyšetřován. Natož odsouzen. V pátek 9. března však německá policie na
žádost Turecka provedla razie a zahájila vyšetřování dvou německých
firem, které jsou Turky podezírány ze spolupráce s dříve legální a dnes
zakázanou politickou stranou Kurdská strana pracujících (PKK).

Interbrigadisté tehdy a dnes

Po boku španělských demokratů bojovali a umírali v občanské válce
zahraniční dobrovolníci – interbrigadisté. Včetně asi dvou tisíc
Čechoslováků, kteří věděli, že u Madridu a Barcelony se bojovalo i za
Prahu. Řada interbrigadistů z Francie a dalších zemí a jejich rodin za to
doma čelila policejní perzekuci. Když demokraté občanskou válku prohráli,
tak interbrigadisté, kterým se podařilo se stáhnout do Francie, byli v zemi
galského kohouta internováni. Včetně Francouzů, kteří byli postaveni
před vojenské soudy a hrozilo jim mnoho let žaláře za službu v cizí
armádě. Z internačních táborů se dostali poté, kdy nacisté, kteří
podporovali v občanské válce Franca, zahájili 2. světovou válku útokem na
Polsko. Tou dobou už Československo neexistovalo. Na území Čech a Moravy
nacisté vyhlásili Protektorát, stanné právo a nastalo odvážení
nepohodlných lidí do koncentračních táborů. I na Francii krátce nato
došlo. Německý blitzkrieg se přes Holandsko a Belgii převalil do Francie. V
tu chvíli byli čeští interbrigadisté z internace propuštěni a zařazeni v
rámci Cizinecké legie do francouzské armády. Po porážce Francouzů
přešli k Britům nebo do SSSR. Později se mnoho z nich vyznamenalo v letecké
bitvě o Británii a v pozemních bitvách u Tobruku, El Alameinu, nebo u
Charkova či Sokolova. Někteří se dokázali přes bitvu v Dukelském
průsmyku probít až domů do vlasti.

Ti, co vidí do budoucna

I dnes v řadách kurdských Lidových obranných jednotek (YPG) bojují a
umírají dobrovolníci z různých zemí světa. 24. února padl kromě
dalších „interbrigadistů“ při obraně Jindires Hauknur Hilmarsson –
jeden z lídrů islandské nenásilné demokratické „revoluce“ z roku 2008.
Když došlo k finanční krizi v roce 2008 a krachu islandských bank,
tehdejší vláda premiéra Geira Haarda zkrachovalé banky zestátnila. Na
nátlak EU převzala státní záruky za vklady evropských firem v těchto
bankách. Vyhlásila program úsporných opatření, který by drasticky postihl
domácí obyvatelstvo. Hilmarrson spolu se skupinou aktivistů sebral pod petici
žádající vyhlášení referenda 56 tisíc podpisů. V referendu byl 93 %
hlasů odmítnut „úsporný plán“ podobný tomu, který byl aplikován pod
tlakem EU v Řecku. Vláda rezignovala a byly vyhlášeny nové volby. Před
volbami odstupující vláda ještě stihla podat přihlášku do EU.

Z voleb vzešlá vláda premiérky Jóhanny Sigurð iniciovala rozsáhlé
policejní vyšetřování příčin bankovního krachu. Vyšetřováni byli jak
bývalý premiér Geir Haarde a šéf centrální islandské banky David Oddsson,
tak i šéfové zkrachovalých bank. Za podvody na finančním trhu byli k mnoha
letům vězení odsouzeni šéfové dvou největších islandských bank
Sigurjón Arnason a Ivara Gudjonsson a řada „menších ryb“. Šlo o jediný
případ na Západě, kdy byli potrestáni vězením a propadnutím majetku
někteří z „banksterů“, kteří způsobili celosvětovou hospodářskou
krizi. Několik let trvající nátlak Velké Británie, Holandska, Německa a
Itálie, aby Island zaplatil 5 miliard eur firmám z EU, které „investovaly“
přes islandské banky do pochybných cenných papírů, nakonec způsobil, že
v roce 2015 Islanďané v referendu odhlasovali stažení své přihlášky do
EU.

Dnes je Island znovu prosperující ekonomikou. Na rozdíl od Řecka, které se
diktátu EU podvolilo a po sérii drastických úsporných opatření je ještě
zadluženější než před krizí a ještě bylo okradeno o majetek, který
privatizovaly německé firmy. Postup Islanďanů ocenil i nositel Nobelovy ceny
za ekonomii Joseph Stiglitz, který při hodnocení řešení finanční krize z
roku 2008 prohlásil: „To, co udělal Island, je správně. Bylo by špatně
zatěžovat budoucí generace chybami finančního systému.“ Jeden z u nás
neznámých, ale ve světě proslulých islandských národních hrdinů,
kteří zachránili svoji zemi před vydrancováním „finančními žraloky“
z EU, i později prokázal, že „vidí dopředu“.

Erdogan jako reinkarnace Hitlera

Stejně jako českoslovenští interbrigadisté v letech 1936-1939 letos odešel
bojovat do Afrínu proti agresi turecké armády, kterou nařídil obdivovatel
nacistického vůdce Adolfa Hitlera turecký prezident Recep Erdogan. Život
Hauknura Hilmarssona tam však ve 32 letech bohužel skončil. Není však
jediný. Z Islandu, Švýcarska, Belgie, Německa, Francie odešli napadeným
Kurdům na pomoc tisíce lidí, kteří stejně jako před 2. světovou válkou
interbrigadisté vidí nebezpečí, které představuje Erdoganův režim v
Turecku. A chápou, že dnes se bojuje u Afrínu, a obrazně řečeno „zítra“
to může být Bělehrad, Budapešť či Vídeň. Tam všude už v minulosti
řádily turecké vojenské jednotky. Ve 13. až 17. století.

A protože s jídlem roste chuť, tak minulý týden začaly vojenské lodě
turecké armády provádět námořní blokádu řecké části Kypru. Tedy
členské země EU. A stejně jako v případě Kurdů zbytek evropských vlád
mlčí. To je ta solidarita v rámci EU, kterou se nám dnes a denně eurokraté
snaží natlouct do hlav.

Část Evropanů – bohužel nikoli politiků v čele vlád – už o
nebezpečnosti Erdoganovy diktatury přesvědčila migrační krize v roce 2015.
Při ní Turecko vyslalo do EU přes 2 miliony migrantů, z nichž nemalá
část dnes vraždí, znásilňuje, loupí, krade a dealuje drogy i v
metropolích jako Berlín, Brusel či Paříž.

Genocida ve stylu SS

V městě Jindires Kurdové vzdorovali ručními zbraněmi tureckým tankům a
bombardérům rovných 50 dnů. V sobotu večer Jindires po hrdinné obraně do
posledního muže a poslední ženy padl. Turecká armáda následně postoupila
údolím Kene Gewrké do hloubky 6 km do vnitrozemí provincie Afrín. Při
postupu vraždila Kurdy – včetně civilistů. Na FB byla v noci na neděli
zveřejněna videa, na nichž příslušníci turecké armády a IS popravují
kulomety spoutané vesničany v dobytých vesnicích. Videa si točí sami tito
váleční zločinci, kteří se jimi na internetu chlubí. Stejně postupovala
za 2. světové války Einsatzkomanda SS na dobytých územích v dnešním
Bělorusku, Ukrajině a Rusku.

Kurdové v Afrínu se turecké a džihádistické invazi brání stejně
statečně jako Sověti ve Stalingradu. Bojuje se o každý metr půdy, o
každý pahorek či skálu. Muži i ženy z kurdských milicí YPG a YPJ
zuřivě brání každý dům, stodolu či jiný objekt. Proti moderním
letadlům a těžké obrněné technice německé a americké výroby bojují
ručními zbraněmi.

Městu Afrín poskytují určitou míru ochrany hory táhnoucí se od severu k
západu a hory na jihovýchodě, které jsou pro těžkou techniku, jako jsou
tanky, špatně prostupné. V těchto místech se Kurdům daří Turky a
džihádisty zadržovat. Pomocí protitankových a protiletadlových řízených
střel se jim podařilo zničit několik tanků, těžkých houfnic a sestřelit
několik vrtulníků a letadel. Na pomoc afrínským Kurdům se do oblasti
stahují i jednotky, které po boku západních spojenců a irácké armády
bojovaly úspěšně proti irácké odnoži IS. A pomohly od džihádistů
osvobodit řadu iráckých měst a vesnic. Po stažení kurdských jednotek z
Iráku musela mezinárodní koalice vedená US Army a iráckou armádou v boji
proti IS vyhlásit „operační přestávku“. Tak zdatnými spojenci v boji
proti džihádistům Kurdové jsou.

Kurdům však chybí letecké krytí proti bombardování. A potřebovali by
nutně dělostřelectvo, aby mohli zastavit postup Turků a džihádistů ze
severovýchodu a z jihovýchodu, který hrozí území bráněné Kurdy
rozetnout na dvě části. Minulý týden se jim na pomoc vydali i vojáci
syrské vládní armády. Během soboty však byli ve vzdálenosti asi 30 km od
míst, kde Kurdové čelí nejhorší bojové situaci. A bohužel za členitými
horami.

Pešmergové v ohni dvou front

Afrínským přispěchali na pomoc i Pešmergové, kteří po úspěšném
referendu vyhlásili na severu Iráku nezávislý Kurdistán. Referendum
proběhlo v souladu s iráckou ústavou, na jejíž tvorbě se pešmergští
Kurdové podíleli. Zatím však tento stát není mezinárodně uznán. Ve
čtvrtek 8. března se však Kurdové po zradě Rusů, kteří se z oblasti
Afrínu vojensky stáhli den před tureckou agresí, dočkali dalšího
nemilého překvapení. Po přerušení bojů proti IS v rámci mezinárodní
koalice představitelé irácké armády začali jednat s tureckými generály o
možnosti společného útoku na nezávislé Pešmergy.

Světová islámská revoluce

Podobně jako Hitler je Erdogan schopen se spojit s kýmkoli, když mu to
přinese okamžitý vojenský prospěch. Stejně jako v případě Hitlera už
se však jak Američané, tak i Rusové stihli přesvědčit, že pro Erdogana
má dohoda s nemuslimem cenu „hajzlpapíru“. Šéf turecké zpravodajské
služby MIT Hakan Fidan před časem vyhlásil, že Turecko začalo a povede
novou světovou muslimskou revoluci. Sám Erdogan se rád svými blízkými
nechává titulovat jako chalífa. Plné označení, které v arabštině zní
„chalífat rasúl Alláh“ – náměstek posla Božího, má význam
celosvětového vůdce muslimů. Chalífa měl v muslimském světě v minulosti
podobné pravomoci, jaké má v rámci katolické církve papež, který se
rovněž označuje za náměstka Kristova na zemi. Tedy duchovní vůdce.
Papežové ve středověku byli vedle duchovní funkce i světskými pány řady
území v Itálii. Stejně tak posledním uznávaným chalífou byl osmanský
sultán Abdulahmecid II. Jeho funkce však byla zrušena po vyhlášení
sekulární Turecké republiky Mustafou Kamalem řečeným Atatürk v roce 1923.
Rok nato byl Abdulahmecid II. zavražděn v sultánském paláci Topkapi
atentátníkem z arabského, pro muslimy posvátného města Mekky.

Poslední chalífa

Za chalífu se v roce 2014 prohlásil vůdce Islámského státu Abú Bakr
al-Bagdádí, který byl v roce 2017 zabit při náletu ruských letadel Su-34 u
města Rakká, jež bylo považováno za hlavní město Islámského státu. Od
loňska Erdogan při veřejných vystoupeních rád odkazuje na Osmanskou
říši. A rovněž mluví o budoucí světovládě islámu. Jím nastolený
režim po nezdařeném vojenském převratu v roce 2016 odbourává sekulární
prvky ze společnosti. V loňském roce prosazená nová turecká ústava
prezidentskými pravomocemi nápadně připomíná uspořádání v Německu po
požáru Reichstagu. Erdogan dokonce veřejně přiznal, že se při jejím
psaní inspiroval Zmocňovacím zákonem, kterým Hitler uchopil v Německu
diktátorské pravomoci. A které vedly k vyhlášení tzv. Norimberských
rasových zákonů, podle nichž byl uskutečňován holocaust.

Podle legend hojně rozšířených mezi muslimy má jednou přijít dvanáctý
chalífa, který rozpoutá poslední džihád. Celosvětovou válku, v níž
muslimové vyhladí všechny, kteří nevěří v Alláha a jeho proroka
Mohameda. Pokud bychom samozvaného al-Bagdádího počítali mezi chalífy, tak
by měl pořadové číslo 11. Pokud by za něj byl uznán i Erdogan, tak se
jako nemuslimové máme opravdu nač „těšit“.

V roce 2017 Erdogan vyhlásil seznam firem, které jsou podezřelé ze
spolupráce s teroristickými organizacemi. Podle zvláštního zákona o boji
proti terorismu takovou firmu může nechat zestátnit. Za teroristy Turecko
nepovažuje IS, ale dříve legální a parlamentní Stranu kurdských
pracujících (PKK). Na Erdoganově seznamu je několik set dceřiných firem
západních nadnárodních gigantů. Pro výstrahu všem nechal Erdogan
zestátnit továrnu na výrobu autobusů Mercedes. Místo toho, aby západ na
Turecko uvalil embargo, jako se to po znárodnění v roce 1948 stalo
Českolovensku, se Západ tureckého diktátora zalekl. Nyní dokonce hrozí
zestátnění dvou německých firem v Německu – v Severním Porýní. Na
základě žádosti Turků a německého zákona o trestní odpovědnosti firem,
který vznikl podle nařízení z Bruselu.

Těžko říci, čeho se kancléřka Merkelová bojí od Turků více. Jestli
vypuštění další milionové vlny migrantů, nebo dalšího zestátňování
poboček západních firem v Turecku. Faktem však je, že Západ vůči
bezohlednému diktátorovi a nyní i válečnému zločinci Recepu Erdoganovi
uplatňuje stejnou politiku appeasementu jako Francouzi a Britové vůči
Hitlerovi, kterému v roce 1938 na mnichovské konferenci obětovali
Českovensko. Po zbabělém stažení ruské vojenské základny z Afrínu den
před tureckou agresí bohužel totéž platí i pro Rusko, které se v
posledních letech zdálo být garantem postupného budování míru v mnoha
oblastech.

Otázkou je, kdo nyní může pomoci Kurdům. Obránci Afrínu a potenciálně i
Pešmergové potřebují nutně ke svému přežití vyzbrojit moderními
protitankovými a protileteckými zbraněmi a dostatkem munice. Při válce s IS
Kurdové předvedli, že dobře vyzbrojení dokáží neuvěřitelné věci.
Západní i východní koalice by bez jejich pomoci dosavadní vítězství
proti IS nezískala. Západ i Rusové se však Erdoganem nechávají držet v
šachu. Ať už kvůli ekonomickým zájmům, nebo proto, že si nechtějí
Turecko vojensky znepřátelit. Kvůli tomu, že ovládá vstup do Černého
moře. Rusové si navíc nechtějí znepřátelit ani Irák a Írán, jejichž
vzdušný prostor využívají při přeletu na své základny v Sýrii. Zatím
to vypadá, že Kurdy nechávají v „bažině“. I když pešmergští
Kurdové loni podepsali s ruským Rosněftem dohody o společné těžbě ropy.
A je to obrovský kontrakt, o který stál i Exxon Mobil, v němž dříve
pracoval dnešní US ministr zahraničí Rex Tillerson. Zatím však Kurdům
nepomáhají.

Dva po staletí bité národy

Jako spojenec Kurdů se nyní chová pouze Izrael, který v jejich prospěch
intervenuje v Moskvě i Bruselu. Pokud by dodal, nebo zprostředkoval dodávky
moderních zbraní, tak by se situace na frontě mohla rázem otočit. A Turci i
džihádisté by mohli být vyhnáni zpět za turecké hranice. Možná by to
ani nemusela být oficiální státní dodávka. Je známo, že izraelská
tajná služba Mossad dokázala řadu let přes prostředníky zásobovat
zbraněmi i municí obě strany irácko-íránské války. Izraeli totiž
vyhovovalo, že se oba „perou“ vzájemně, a nemají chuť si to rozdat
vojensky s ním.

A co Čína?

Tím, kdo změní situaci na bojišti, by mohla být i Čína. Čína již
několik let plánuje a od roku 2015 buduje sítě obchodních cest napříč
Asií a Evropou. Nazývá je Nová Hedvábná stezka. Její severní větev má
vést přes Rusko a postsovětské státy. Na jižní trasu má být napojena
také Indie a má vést přes Irán a Irák. Na první pohled se může zdát,
že v jejím zájmu není vznik nezávislého Kurdistánu. Za místo, kde
Kurdové tvoří národnostní většinu a kde by jednou Kurdistán mohl
vniknout, lze považovat oblasti nacházející se na severu Sýrie, východě
Turecka, severu Iráku a Íránu. Tedy v pásu, kde Čína plánuje část Nové
Hedvábné stezky vybudovat. Je ovšem otázka, co je pro Čínu výhodné. Zda
neustálý chaos, který v Iráku panuje od americké invaze, nebo jeho rozpad a
vznik aspoň části Kurdistánu. Zvláště pokud by to byl spřátelený stát.
A tím by se mohl stát právě za pomoci dodávek zbraní.

Na Západě toho o čínské zbrojní výrobě není mnoho známo. Číňané se
v této oblasti chovají dost tajnůstkářsky. Už však zveřejnili, že mají
podobný stealth stíhací letoun, jako mají USA v F22 Raptor a Rusové Su57.
Téměř všechny firmy světa už se stihly přesvědčit, že Čínané
umějí cokoliv okopírovat a ve velkém to vyrábět. A že si s autorskými
právy „hlavu nelámou“. Je tedy možné, že by Kurdům mohli dodat
špičkové protitankové a protiletadlové systémy, které nutně potřebují,
aby se Turkům ubránili. Opět by to nemuselo být oficiálně, ale třeba
cestou Triád, což je čínská obdoba mafie, a jejich partnerů. Tyto metody
Číňané používají k ovládnutí nerostného bohatství v Africe.

Je tu však ještě jeden faktor, který by čínskou pomoc Kurdům mohl
výrazně podpořit. V roce 2017 čínská státní ropná společnost CEFC
kapitálově vstoupila do ruského Rosněftu. Společně pak ovládly
největší indickou ropnou společnost ONGC. Čímž se z Rosněftu stal
největší ropný gigant na světě, který těžbou předstihl i dosud
největší americký Exxon. A Rosněft se dohodl s Pešmergy na společné
těžbě v okolí Mosulu. Ropá má směřovat přes Rusko do Číny. Stavba
ropovodu už letos byla zahájena.

Modlitba za Afrín

Doufám, že Kurdové agresory nakonec odrazí a svoji svobodu uhájí. Ať už
jim v tom pomůže kdokoli. Doufám, že se nakonec někdo najde. Zatím se
však nesmíme mlčky stydět. Musíme křičet, upozorňovat na válečné
zločiny, usvědčovat naše politiky z pokrytectví. Hlavně nepřijmout jako
fakt, že Kurdové nemají právo nejen na vlastní stát, ale ani na život.

Je smutným osudem tzv. civilizovaného světa, že pláče nad minulými
masakry a genocidami, ale proti současným nic nedělá.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Selský rozum: Na Sibiři vymysleli, jak oteplovat dům těžbou bitcoinů

Podnikatele z Irkutsku napadlo, jak se zabývat miningem kryptoměny a zároveň
vyhřívat domy.

Do roku 2020 plánují vybavení dvou tisíců kryptodomů.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Hodný George Soros, oběť Hitlera, dal miliardy a miliardy na pomoc světu.
Jiný pohled na neoblíbeného muže

Maďarského miliardáře George Sorose žijícího v USA mnoho lidí nenávidí,
ale mnoho lidí ho také oceňuje. Server britského deníku Independent
čtenářům vysvětluje, čím si miliardář tuto nenávist na jedné straně
a respekt na straně druhé vysloužil.

Při vyslovení jména miliardáře George Sorose se nejednomu člověku
zatemní mysl hněvem. Podle britského serveru tohoto muže nenávidí
pravicoví radikálové, protože jim dlouhá léta kazí plány na ovládnutí
světa. „Své výjimečné bohatství Soros využil k šíření liberálních
hodnot po celém světě, což mu vyneslo nepřátelství krajní pravice,“
píše doslova Mike Harris v komentáři pro Independent. Pro pravicové
radikály se tak Soros stal nepřítelem číslo jedna.

O Sorosovi se po internetu šíří zvěsti, že sehrál svou roli v
rozpoutávání uprchlické krize. Americký moderátor Alex Jones, jenž se
netají sympatiemi k nově zvolenému prezidentovi USA Donaldu Trumpovi, o
Sorosovi dokonce prohlásil, že „Soros stojí v pozadí muslimské snahy o
převzetí moci na Západě“. Nechybějí ani další konspirační teorie,
jejichž cílem je pošpinit a zničit člověka s čistými úmysly,
bojujícího za liberální hodnoty, dodává autor.

„Hackeři, o nichž se údajně soudí, že mají napojení na ruskou vládu,
v srpnu ukradli a zveřejnili tisíce dokumentů ze Sorosovy nadace, čímž
ohrozili mnoho statečných individuálních dárců,“ pokračuje v popisu
útoků na George Sorose Harris.

Celý text v angličtině najdete zde.

Po pádu Berlínské zdi se přitom zdálo, že se společnost vydá jiným
směrem. Lidé věřili, že na Západě potrvají dál svobodné
liberálnědemokratické režimy, které přijmou za své i postkomunistické
země. Soros podle serveru vydal 250 milionů dolarů na nové učebnice v
ruském jazyce, které měly zdejším lidem vysvětlit, co to vlastně je
demokracie, protože Rusové s ní neměli prakticky žádné zkušenosti a
učili se jí od nuly. Dalších 250 milionů dolarů Soros vydal na stavbu
nové univerzity v Budapešti. Dalších padesát milionů vydal na pomoc Bosně
a 100 milionů dolarů poskytl Ruské federaci k tomu, aby místní akademici
zůstali ve své zemi a pomohli své vlasti k opětovnému vzestupu.

„Odhaduje se, že celkem vydal asi 11 miliard dolarů na podporu demokracie,
LGBT komunity, na podporu uprchlíků a na obranu lidských práv,“ píše
dál autor. V přepočtu jde asi o 286 miliard korun. „Jako soukromá osoba je
vůbec nejštědřejším dárcem stavícím se na obranu demokracie,“ mohou
se zájemci také dočíst.

Co k tomu Sorose vlastně vedlo? Ve zkratce lze říci, že jako člověk,
který přežil holocaust, usiluje o to, aby se podobná hrůza na světě už
nikdy neopakovala. Věří, že nejlepší obranou proti běsům radikalismu
představuje liberální demokracie. Proto ho podle Harrise nemají v lásce
lidé jako ruský prezident Vladimir Putin, budoucí prezident USA Donald Trump
i jejich příznivci, kteří jsou ochotni překroutit pravdu, využít
polopravdu nebo otevřeně lhát, aby poškodili obraz tohoto miliardáře.

Mike Harris má za to, že každý útok na Sorose je vlastně útokem na
všechny liberálně smýšlející občany. Autor v této souvislosti
přiznává, že pracoval na projektech, které Soros financoval, ale Harris v
tom nevidí sebemenší problém. Naopak je na to hrdý, jelikož šlo např. o
projekty posilující svobodu projevu ve Velké Británii.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť