Question:
Contra Magazin: „Zlatý trojúhelník“ Ruska, Číny a Íránu vyváží
Západ

Při novém prezidentovi mohou USA nabrat tvrdší kurz ve vztazích s Čínou a
Íránem a současně se sblížit s Moskvou, ale to neovlivní upevnění
vztahů mezi Moskvou, Pekingem a Teheránem, píše rakouský Contra Magazin.

Tři země aktivně rozvíjejí spolupráci v různých oblastech a jsou
schopné vytvořit v srdci Euroasie „zlatý trojúhelník“ jako protiváhu
Západu.

Zatímco nová americká vláda v čele s prezidentem Donaldem Trumpem se bude
nejspíše držet tvrdšího kurzu vůči Číně a Íránu a sbližovat se s
Moskvou, tyto tři státy upevní vzájemnou spolupráci v různých oblastech,
píše rakouský Contra Magazin.

Podepsání smlouvy během návštěvy čínského ministra obrany v Íránu a
setkání s prezidentem Hasanem Rúháním a íránským ministrem obrany
pomáhá rozšíření spolupráce ve vojenské oblasti. Uzavřená dohoda
obsahuje aktivnější vojenská cvičení při účasti dvou zemí a také
úzkou spolupráci v oblasti místní bezečnosti, vžetně boje proti terorismu.
Teherán projevil ochotu vyměnit si s Čínou zkušenosti v boji proti
teroristickým skupinám v Iráku a Sýrii, uvádí rakouský časopis.

V článku se uvádí, že ve stejné době je na návštěvě v íránském
hlavním městě i předseda výboru Rady federace pro obranu a bezpečnost
Viktor Ozerov. Projednal se zástupci íránské strany dohodu o prodeji zbraní
za částku téměř deset milionů dolarů, uvádí Contra Magazin.
Předpokládá se, že Rusko má dodat Íránu tanky T-90, dělostřelecké
systémy, bojová letadla a vrtulníky. Dřívější jednání se týkalo
dodávky ruských protiraketových systémů C-300 k obraně Íránu před
Izraelem a USA, připomíná časopis.

Z politického, ekonomického a vojenského hlediska tvoří Rusko, Čína a
Írán velký blok, vyvažující Západ, a brzy tento „zlatý trojúhelník"
v srdci Euroasie čekají zlaté časy, uzavírá rakouský novinář.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
V LLR prohlásili, že k linii fronty přijeli zahraniční žoldáci

Oficiální představitel Národní milice samozvané Luhanské lidové
republiky Andrej Maročko prohlásil, že u linie fronty v Donbasu se
nacházejí jednotky zahraničních žoldnéřů a nacionalistických praporů.

„Ukrajinské velení pokračuje v opevňování linie dotyku
nacionalistickými prapory. V obcích Vrubovka a Kamyševacha Popasňjanské
oblasti se na blokpostech nacházejí příslušníci Lvova a Drogobyče. Na
blokpostu, který se nachází u vjezdu do obce Artěmovsk, stojí Dněpr-1,"
cituje ve středu slova Maročka informační centrum.

Maročko dodal, že do zóny provádění operace v Donbasu nadále
přijíždějí zahraniční žoldnéři. „Do oblasti obce Rajgorodka
Novoajdarské oblasti přijelo 200 polských žoldnéřů, polovina z nich se
ubytovala na území bývalého pionýrského tábora Junyj leniněc, zbylí
byli umístěni do blízkého lesa. Přijeli s pomocí automobilů Ural, kde se
na nich nacházely ukrajinské a polské vlajky," upřesnil.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Uprchlíci by mohli zabydlet francouzská městečka duchů, radí slavný
šansoniér Aznavour

Charles Aznavour, jeden z nejslavnějších francouzských šansoniérů, bude
za pár dní koncertovat v Praze. Ačkoli je mu 92 let, nevypadá na to. Jako
syn arménských uprchlíků narozený v Paříži sobotním Lidovým novinám
prozradil, jak vnímá uprchlickou krizi. A jak se dívá na ruského prezidenta
Vladimira Putina.

„Mám pocit, jako by se to všechno zase vracelo, že je to stejné. A já
budu vždy na straně těch, kdo s prázdnýma rukama buší na dveře. Nemůžu
to ignorovat a tvářit se, že se mě to netýká. Tím spíš, že Evropa je
úplně bezradná, nemá jedinou myšlenku, jak tuhle záležitost řešit.
Nechci nikoho poučovat, ale ve Francii je kolem dvou stovek opuštěných,
prázdných městeček a vesnic. Nikdo se o ně nestará, zbylo tam pár starců,
mladí odešli do měst a domy se tam pomalu proměňují v ruiny. Do každé
takové lokality může přijít dvě stě rodin a nebude to stát žádné
miliardy. Říkal jsem to prezidentu Hollandovi, se kterým jsem měl schůzku.
Je to jedno z možných řešení a Francouzi jsou otevření lidé – takovou
možnost by přijali,“ vyjadřuje svůj názor v rozhovoru.

Ve své rodině i v rodině své sestry má prý několik muslimů. Vyznavačů
tohoto náboženství se tedy nebojí. Občas si čte v Bibli a ví, že mezi
oběma náboženstvími je řada styčných bodů. O útěcích slyšel mnoho od
vlastních rodičů. Jeho matka prchala před Turky, kteří na Arménech
spáchali genocidu. Dodnes to sice odmítají přiznat, jenže to tak bylo. A
proč to udělali: Podle slavného umělce za tím byly peníze. „Arméni byli
schopní obchodníci a jako u každé genocidy šlo o to zbavit je peněz a
vlivu, čili zabít je, okrást a tak zbohatnout,“ míní zpěvák. Tureckému
řádění padlo za oběť milion a půl Arménů. Aznavourova rodina chtěla z
Arménie utéct až do USA, ale učarovala jim Paříž.

Prý se za svůj dlouhý život setkal s mnoha politiky. Jak již bylo řečeno,
byl mezi nimi i současný prezident Francoise Hollande, ale kromě toho se
setkal např. s Charlesem de Gaullem nebo se současným ruským prezidentem
Vladimirem Putinem. Ten na něj působil jako milý a přátelský člověk.
Putin se k němu choval pěkně, ale slavný zpěvák si je vědom toho, že to
mohla být předstíraná zdvořilost hostitele.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Orbán o uprchlících: Nechceme měnit Maďarsko v Evropu, nikomu nedovolíme
nekontrolovaně pronikat do naší země!

Maďarsko se stalo nejvíce zabezpečenou zemí v EU díky své nezávislé
pozici v otázce migrantů, řekl premiér Maďarska Viktor Orbán v interview
Kossuth Radio. Úryvky z interview uvedly noviny Magyar Hírlap.

„My nikomu nedovolíme nekontrolovaně pronikat na území Maďarska. Tady
nebudou bořit ploty, nebudou povstání migrantů, požárů uprchlických
táborů, bandy nebudou pronásledovat Maďarky", řekl Orbán.

„V tomto smyslu se nechystáme měnit Maďarsko v Evropu", dodal premiér.

Orbán také odsoudil Řecko, které, podle jeho slov, porušuje Schengenskou
dohodu, když pouští uprchlíky na své území.

Maďarský premiér zkritizoval ty, kteří obviňují Moskvu ze zostření
migrační krize, a řekl, že taková prohlášení jsou nelogická. Uprchlíci
se vydali do Evropy ještě před zásahem Ruska do syrského konfliktu, řekl.

Již před časem hlavní velitel Spojených ozbrojených sil NATO v Evropě
generál Philip Breedlove obvinil Rusko z použití „nepřesných" zbraní v
Sýrii. Podle jeho slov to vede ke zvýšení počtu uprchlíků. Ministerstvo
obrany RF s odkazem na údaje OSN prohlásilo, že ruská vojenská operace v
Sýrii pomohla snížení útěků obyvatelstva ze země.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Letectvo RF a Sýrie zaútočilo na poslední ozbrojence IS v Palmýře

Syrská a ruská letadla zaútočila v Palmýře na poslední teroristy fronty
Islámský stát, kteří se pokoušeli uprchnout z města, sdělila syrská
agentura SANA s odkazem na vojenský zdroj.

Dříve přišla zpráva o úplném skončení srážek v Palmýře, o
potlačení posledních ohnisek odporu teroristů. Armáda a domobrana úplně
kontrolují město, ženisté zneškodňují nastražené miny na ulicích.
Agentura informuje, že letectvo zasadilo údery třemi směry, kterými se
pokoušeli uprchnout teroristé.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
ČT udělá speciál, aby mohla kopat do Zemana, ale o Bakalově byznysu či
kšeftu se Schwarzenbergem mlčí, chytá se za hlavu Petr Žantovský

TÝDEN V MÉDIÍCH Slovenské volby, soudě podle zveřejněných výstupů,
zaskočily i ty největší demagogy mezi českými novináři. Na konkrétních
případech to ve svém ohlédnutí za uplynulým týdnem ilustruje mediální
analytik Petr Žantovský. Speciální vydání pořadu 90´ ČT24 hodnotí jen
jako příležitost České televize, jak si kopnout do prezidenta Miloše
Zemana. Upozorňuje také na to, jak rychle se z médií vytratilo téma odchodu
Zdeňka Bakaly z důlního průmyslu, a jak je tabu jeho provázanost s Karlem
Schwarzenbergem.

V uplynulém týdnu bylo zajímavé sledovat, jak zvláštní odezvu vyvolaly v
českých médiích slovenské volby. „Česká mainstreamová média, jak si
často říkáme, jsou vždy nějak názorově vychýlena. A při jejich
sledování máme celkem jasno, jaký názor novináři či média zastávají a
jakou barvu hájí. U slovenských voleb to bylo zvláštně rozpohybované,
protože výsledek zaskočil všechny, a to dokonce i ty největší demagogy
mezi českými novináři. Když čtete nebo posloucháte komentáře, tak
získáte dojem, že čeští novináři mají radost, že ten ‚ošklivý a
nesympatický‘ Robert Fico dostal na frak a nezvítězil s tolika procenty,
jak asi zvítězit zamýšlel a jak zvítězil v předchozích volbách. Měl
jsem pocit až takové zvláštní škodolibosti, když čeští novináři
mluvili o tom, že Fico v podstatě ve volbách prohrál, což je samozřejmě
naprostý nesmysl,“ uvádí pro ParlamentníListy.cz mediální analytik Petr
Žantovský.

Škodolibost se projevovala i v takových drobnostech, kterou bylo možné
postřehnout při komentování výsledků slovenských voleb v České televizi
a konkrétně při jednom ze vstupů zpravodaje Michala Kubala. „Pan Kubal po
sečtení všech hlasů prohlásil, že Smer dostal ‚něco přes dvacet sedm
procent‘. Přitom pod jeho hlavou běžela v dolní liště obrazovky zpráva,
že dostal téměř 29 procent. Této dvojí interpretaci České televize
člověk moc nerozumí. Přitom Fico dostal 28 a něco. Je to ‚něco přes
dvacet sedm‘, ale také to může být i necelých dvacet devět. Kde tedy je
pravda? Podstatné je, že pan Kubal chtěl říci, že to je něco přes dvacet
sedm, protože sedmička vypadá opticky zajímavěji než osmička nebo
devítka. To jsou takové naschvály, drobné šťouchy, kterými redaktoři
České televize sledují nějakou svoji vlastní politiku, nevím jakou,
nepolezu jim do svědomí, to nechť se sami vyjádří, kdo z nich by chtěl,“
vybízí mediální odborník.

Informací o tom, kdo se dostal do slovenského parlamentu, je u nás málo

Všímá si, že se na jedné straně aplauduje tomu, že Fico dostal méně
než minule, na druhou stranu se nezmiňuje, že druhá nejsilnější strana
má méně než polovinu Ficova výsledku. „A vůbec se nezmiňuje, co jsou
zač ostatní strany, sdružení a spolky. Informací o tom, kdo se dostal do
slovenského parlamentu, je v našich médiích velice málo. Jen se neustále
mantruje pouze Fico a Kotleba, přitom je tam dalších šest subjektů. Taková
SNS se do parlamentu vrátila po jednom období, a to je pro ni obrovský
úspěch. Ale neslyšel ani nečetl jsem jedinou analýzu, čím to je dáno,
že se právě SNS vrátila. Jestli to není tím, že Ficova protimigrační
rétorika našla ohlas v celé společnosti, a proto se vrátili k urnám také
bývalí voliči SNS, kteří minule volit nebyli. Už se nezmiňuje, že to
může mít i tuhle souvislost,“ upozorňuje Petr Žantovský.

Kdyby byl odkázán jen na česká média, nevěděl by, proč je SNS zpátky v
parlamentu, kdo ji teď vede, jakým směrem, jestli se hlásí spíše k
nacionalistickým tradicím Jána Sloty, nebo národoveckým tradicím
Víťazoslava Mórice z počátku existence strany. „O SNS víme jen, kolik
dostala procent a že je nepochybným hráčem na slovenském politickém poli.
Takových otevřených otázek je tam dalších šest. Co se týče pana Kotleby,
tak to je samozřejmě velice znepokojivý fenomén, protože Kotleba je
nepochybně produktem dnešní evropské politiky. Vsadil svoji veškerou
rétoriku na to, jak koneckonců přiznal i v nedělní televizní reportáži,
když se ho ptali, čemu připisuje svůj úspěch, tak odpověděl: ‚No
přece tomu, že většina mainstreamových politiků poslouchá pouze to, co
jim říkají z Bruselu nebo z mezinárodních kontextů společenství, ale
nikdo z nich si nevšímá pocitů slovenských občanů. Tak já dělám
právě to druhé.‘ A zjevně vsadil na správnou kartu,“ myslí si
mediální analytik.

Nasazováním čertovských rohů se Kotlebova pozice jen posílí

Za neuvěřitelné považuje, že Kotlebova Ľudová strana Naše Slovensko
dostala v Bratislavě pět procent. „Přitom je to v podstatě proletářská
strana, která vznikla na základě sociálně velmi problematického a velmi
chudého středoslovenského kraje, koneckonců Kotleba je županem
Banskobystrického kraje, má tam svoje nejsilnější zázemí. Tyto protestně
se profilující partaje vždy vycházejí z nějakého sociálního neklidu, to
je zákon, vždy to tak platilo a platit bude. Ale že dokázal oslovit pět
procent Bratislavanů, to je dost neuvěřitelné. Navíc tím, jak se Kotleba
démonizuje ve všech médiích, tak tím se projevuje špatná taktika
politických propagandistů. Když budeme lidem jako Kotleba nasazovat
čertovské rohy, tak z nich toho čerta vyrobíme, i kdyby to byl anděl.
Posílíme ho tím, dostaneme ho do pozice hrdiny, do pozice odstrkovaného ‚génia‘
a jakéhosi undergroundu, který má vždy obecně velkou sympatii. Takže to je
jedna chyba za druhou,“ míní Petr Žantovský.

Slyšel i politologickou úvahu ze Slovenska, že se hraje možná na to, že
Sloboda a Solidarita Richarda Sulíka i Smer-SD Roberta Fica nedohodnou žádnou
koalici a že se ustanoví nějaká úřednická vláda, která získá podporu
v Národní radě Slovenska na omezený mandát, třeba rok, a během něj se
strany připraví na předčasné volby. „Pokud k tomuto slovenská politická
scéna dospěje, tak to bude dramatická chyba. Ne proto, že by úřednická
vláda nedokázala vládnout, to by určitě dokázala, možná mnohem lépe
než politická vláda, to je věc odbornosti členů vlády, ale tohle
řešení by bylo důkazem totální neakceschopnosti politické scény reagovat
na realitu. A pokud by za těchto okolností byly volby za rok, tak se vsadím,
že Kotleba bude mít dvojciferné číslo,“ konstatuje mediální odborník.

Prázdná slova a sociologovo lkaní nad proevropskými stranami

V té souvislosti považuje za příznačné, že si do České televize pozvali
na komentář ke slovenským volbám Michala Vašečku, sociologa z Fakulty
sociálních studií Masarykovy univerzity v Brně. „Hodnotil je z pozice
amalganoidní, liberální rétoriky, která je v českých zemích
reprezentována takovými stranami, jako bývala Unie svobody nebo Čtyřkoalice,
taková intelektuální rozvařenina, která neříká tak, či tak, ale má
pocit, že na její slova vždy dojde. Pochopitelně že pan Vašečka byl velmi
kritický vůči Ficovi, jak jinak. Zaujalo mě, když prohlásil, že na
Slovensku budou mít problémy ‚proevropské strany‘. Tak se ptám, které
ze stran na Slovensku jsou ty proevropské. Sulíkova strana je konzervativní a
kritická vůči Evropské unii, Slovenská národní strana to má přímo v
názvu, Kotleba zcela určitě žádný proevropan není, tak koho tam máme?“
ptá se Petr Žantovský.

V úvahu přichází snad jen politické hnutí Sme rodina Borise Kollára, o
němž se jako o proevropském hovoří. „Ale když se Slovenská
demokratická a kresťanská únia paní Radičové a pana Dzurindy nebo
slovenské varianty na Unii svobody nedostaly do parlamentu, tak to mají
určitě problém. Ale mně přijde bizarní sám ten výraz ‚proevropská
strana‘. Cožpak je něco protievropského na tom, když slovenský premiér v
souladu s názorem většiny svého národa odmítne kvóty na migrace? Komu
slouží premiér? Lidem své země, nebo nějaké evropské byrokracii? Nebo
komu vlastně má takový člověk sloužit? Co to je proevropská strana? To
nám pan Vašečka nevysvětlil. Nicméně to je floskule, kterou se kdekdo
neustále ohání. Je to ale zcela prázdné slovo a víc komentářů k tomu
nemám,“ uzavírá mediální analytik první téma.

Speciál ČT vznikl jako příležitost kopnout si do prezidenta

Druhé téma se týká třetího výročí Miloše Zemana v úřadu prezidenta,
čemuž Česká televize ve středu věnovala speciální 90´ ČT24, což je
její nový interaktivní zpravodajský pořad. „Nejprve jsem si položil
otázku, proč vlastně. Ne že by prezident nebyl důležitá politická
postava, ale výročí jeho pobytu ve funkci není důvodem k zásadnímu
publicistickému pořadu tohoto typu a tohoto rozměru. Mám dojem, že vznik
tohoto pořadu měl dva úplně jiné důvody než to, že by někdo chtěl
prezidenta připomínat. Jednak to byla další pěkná příležitost, jak si
do Zemana kopnout, a za druhé je to mnohem méně pracné, jednodušší a bez
rizika než dělat speciál o opravdových problémech, například o migraci, o
ekonomické situaci, o devalvaci české měny a podobně. To jsou zásadní
věci, které ovlivňují náš život mnohem víc než to, co si redaktoři
České televize myslí o panu prezidentovi,“ říká pro ParlamentníListy.cz
Petr Žantovský.

Podle jeho názoru to byla zase jedna ukázka toho, jak nemá vypadat televizní
práce. Na speciálu ho zaujal jeden podstatný rys, který byl
všudypřítomný, a sice to, že v každé větě, která zazněla, šlo o
konflikt. „Jako by to už měli redaktoři jako povinnost nebo metodický
úzus, pořád potřebovali konflikt. Už není možné sdělit nějakou
neutrální informaci, neutrální větu, v každé větě musí být konflikt.
Každá otázka komukoli položená musí být konfliktní. Každá teze musí
být interpretovatelná pouze v nějakém konfliktním kontextu, zejména tedy
týká-li se to pana prezidenta, což si myslím, že je strašlivý zlozvyk,
který příšerně pokřivuje společenské vědomí a diskurs toho, jak
vnímáme svět okolo sebe. A jestli ho vnímáme jako neustálý boj, tak to
nás hodně ochuzuje,“ domnívá se mediální odborník.

Kalousek nemá moc, a tak se chová jako ideolog radikálních postojů

Několik názorů ho přesto zaujalo a mezi ty patří výrok předsedy TOP 09
Miroslava Kalouska, jenž prohlásil, že se „Zeman orientuje na Rusko“. „Toho
jsem si nevšiml, ale možná se špatně dívám. Podle mě se Zeman orientuje
tam, kde spatřuje prospěch pro české zájmy. A když to je momentálně v
Rusku, tak se orientuje tam. Je-li to momentálně v Číně, tak otvírá trhy
pro české vývozce do Číny a dveře pro čínské investory u nás. Pokud
vidí ten prospěch někde jinde, třeba v Německu, tak se zcela jistě
orientuje na Německo. Zeman je pragmatický prezident, jenž rozhodně není
ideologický. Myslím, že mu tu ideologizaci podsouvají právě ti, kteří se
chovají výhradně ideologicky,“ upozorňuje Petr Žantovský.

A tím nejhlasitějším z nich je nyní už oficiální šéf TOP 09. „Pan
Kalousek je dnes největší ideolog, protože nemá žádnou moc, tak nemůže
vykonávat žádnou mocensko-pragmatickou činnost. Proto se chová výhradně
jako ideolog, a to ideolog docela radikálních postojů a názorů a s
obrovskou osobní zaujatostí vůči některým lidem na politické scéně, ať
už je to Babiš nebo Zeman. Ale základní omyl všech těchto obvinění je
ten, že Miloš Zeman se opravdu neorientuje ideologicky. Osobně ho znám tolik
let, že můžu opravdu přísahat na to, že to tak je. Zeman nikdy nebyl
ideolog a nikdy nebyl dogmatik, vždy byl velmi pragmatický, až bych mu to
třeba i někdy až vytýkal. Ale vyčítat mu ideologickou orientaci na Rusko
je omyl jako dům,“ tvrdí mediální analytik.

Hlava státu se má zastávat zájmů ČR, není místodržící dosazený EU

Podobné je to s požadavkem, který ve středečním speciálu ČT také
zazněl, že by se měl stát zastáncem zájmů Evropské unie a NATO. „Prezident
dostal mandát v přímé volbě od občanů České republiky. A není to
místodržící dosazený z Bruselu, z Berlína, z Washingtonu, nebo z Moskvy.
Ideologie je nezbytná pro stranu, která musí mít ideologii čili soubor
hodnot. Ale vidění světa ideologicky je pokřivená ideologie, což ale lidem,
kteří toto říkají, zjednodušuje rétoriku, protože jim to svět
zčernobíluje a staví do jednoduchých protikladů na černo a bílo, dobro a
zlo, pravdu a lež, lásku a nenávist. To je velký zločin na realitě,
protože takhle svět opravdu nevypadá. A zjednodušovat ho a říkat
televizním divákům třeba, že Zeman je málo proevropský a málo se
zastává zájmů Evropské unie, je chyba. Myslím, že by se měl zastávat
zájmů České republiky, a těch se podle mého názoru zastává docela dost,“
míní Petr Žantovský.

Za pozornost ve speciálu stál i rozhovor s poslancem ČSSD Jaroslavem Foldynou,
jenž je vnímán jako příznivec a obdivovatel prezidenta Miloše Zemana. „Pan
Foldyna tam řekl dvě věci, které považuji za velmi statečné. Jednak to,
že když má vůči prezidentovi kritické výhrady, tak mu to řekne a nebojí
se ho. A protože znám jak prezidenta, tak pana Foldynu, tak vím, že mluví
pravdu. A že mu to občas může život spíš zkomplikovat než usnadnit. Ale
Foldyna je přímý chlap, který se opravdu nebojí nikoho. Ani Zemana, ani
novinářů. To podtrhl hned následující větou, kdy zdůraznil význam
Miroslava Šloufa pro Zemanův politický úspěch a jeho profesionalitu z
hlediska té procedury kolem vysoké politiky,“ poukazuje mediální odborník.

Provést Babiš to, co Bakala, o ničem jiném by se v médiích nehovořilo

Především to považuje za velmi statečné. „Protože dnes se jména Šlouf
nikdo nedotkne jinak než dvoumetrovou tyčí, jako by to bylo něco odporného
a smrdutého a člověk by se od toho měl zašpinit. Miroslav Šlouf byl
důležitý fenomén let devadesátých a části let nového tisíciletí, a to
se nedá odpárat. On skutečně udělal ze Zemana svého času úspěšného
premiéra. Samozřejmě kdyby na to Zeman neměl dispozice, tak by to nešlo. Ti
dva lidé se v určitém okamžiku vhodně potkali, a protože oba byli
profesionálové, tak byli společně úspěšní. A tuhle zmínku považuji od
pana Foldyny za velkou osobní statečnost, protože to mu určitě nepřinese
žádné kladné body u českých novinářů,“ konstatuje pro
ParlamentníListy.cz Petr Žantovský.

Na závěr se zamýšlí nad tím, jak bezbolestně proběhla zpráva o tom, že
Zdeněk Bakala opustil své vlastnictví v důlním průmyslu, jak se vytratila
a zmizela z centra pozornosti. „Proč se mlčí o panu Bakalovi? Umím si
představit, kdyby to byl jakýkoli jiný podnikatel než on, například Andrej
Babiš, abych použil alespoň přibližně tu kategorii, tak by se o tom
mluvilo od rána do noci v jednom kuse, televize by pomalu o ničem jiném
nehovořila. Ale teď se o tom nemluví, nepíše, je to téma jako by
uzavřené, dáno bokem. Kladu si otázku proč a hledám odpovědi v osudu pana
Bakaly. Dočítám se, že se vyučil dámským krejčím a pracoval v oděvním
družstvu Vkus, samé zajímavé věci, které se z normálních zdrojů
nedozvíte. Pak najednou emigroval do Spojených států a navzdory tomu, že
zřejmě podle životopisů neodmaturoval, tak i přesto studoval na dvou
univerzitách ve Spojených státech a před jméno si píše titul inženýr,“
připomíná mediální analytik.

Bakalův kšeft se Schwarzenbergem a jeho lidé neustále řečnící v ČT

Vůbec jde o zajímavý životopis, který je plný nejrůznějších tajností
a tajemství. „Kdybych byl investigativní novinář a měl téma ‚Bakala
opouští NWR‘, tak si smlsnu, protože začnu pátrat v minulosti. Začnu se
ptát na investiční firmu Patria Finance, začnu se ptát na jeho podíl, na
její podíl při prodeji Becherovky Pernodu, na roli Karla Schwarzenberga v
tomhle kšeftu. Budu se ptát, jakou roli měla Patria Finance v runu na IPB a
předání IPB do rukou ČSOB, jakou roli v tom měla belgická banka KBC. Budu
se ptát, proč Bakala prodal Patria Finance právě této belgické bance, budu
se také ptát, kolik manažerů z KBC a s jakým výsledkem stálo před soudem
a za jaké činy. To se stále pohybujeme kolem roku 2000. Pak se budu ptát na
to, kde vzal pan Bakala prostředky na koupi Ostravsko-karvinských dolů a jak
se tam zachoval vůči lidem, kterým cosi slíbil ohledně těch bytů. To se
nedávno medializovalo, ale velice rychle se od toho ustoupilo,“ podotýká
Petr Žantovský.

Tím ale výčet bílých míst nekončí. „Budu si také klást otázku,
proč se tak málo mluví o tom, že financoval prezidentskou kampaň pana
Schwarzenberga a proč Česká televize zve v jednom kuse k politickým
komentářům novináře z Hospodářských novin a z Respektu, které vlastní
pan Bakala. A jestli to náhodou není střet zájmů, když tedy nějaký
člověk platí zcela průkazně politickou aktivitu nějakého subjektu, jestli
jím ovládaní novináři mohou efektivně komentovat politické dění v zemi.
Mám někdy pocit, že český novinář jako hlídací pes demokracie jako by
se vykousal a vyštěkal dostatečně na Babišovi a dál se nezajímal. A to je
velká škoda. Kdyby se někdo opravdu podíval na pravdy kolem Zdeňka Bakaly,
tak by mu to vydalo na hodně reportáží. Takže nechť to má jako tip třeba
pan Kmenta, který je odborníkem na podobné věci nebo nějaký jiný
investigativní novinář. Docela by mě zajímal výsledek, rád bych si to
přečetl,“ dodává mediální odborník.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Na srbském MZV sdělili, že sami rozhodují, s kým budou provádět vojenská
cvičení

Srbsko je nezávislý suverénní stát a samo určuje, s kým bude provádět
vojenská cvičení a rozvíjet spolupráci, řekl v úterý v Bělehradu první
vicepremiér a ministr zahraničních věcí Srbska Ivica Dačič.

Mezinárodní cvičení Slovanské bratrství 2016, věnované řešení
taktických a střeleckých úkolů v protiteroristických operacích, s
účastí srbských, ruských a běloruských vojáků, se budou konat na
polygonech v Srbsku 3.-9.listopadu.

„Nebudeme se ptát nějakých úředníků nebo jejich pomocníků, jestli
nám odsouhlasí vojenské cvičení. Co bychom to byli za stát… Budeme
provádět vojenská cvičení a spolupracovat s kým chceme.

Je to naše země a naše zájmy", cituje Dačiče informační agentura Tanjug.

V tomto kontextu ministr dodal, že Srbsko v tomto roce dvakrát koná
společné vojenské cvičení s Ruskem, a se zeměmi NATO a členy EU „20 až
30".

Podle údajů srbského ministerstva obrany se společného taktického
cvičení účastní 212 ruských výsadkářů, 56 běloruských vojáků a 450
vojáků a důstojníků srbské armády.

Etapy Slovanského bratrství 2016 proběhnou na střelnici Orešac na
severovýchodě země, na polygonu Pasuljanske livade na jihovýchodě Srbska,
letištích Kovina Batajnica u Bělehradu.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Putin přicestoval do Vietnamu na summit APEC. Video

Ruský prezident Vladimir Putin přicestoval do Vietnamu, aby se zůčastnil
summitu APEC.

Summit APEC ve Vietnamu se bude konat 10-11. listopadu.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Uzavření ruského konzulátu v Seattlu (VIDEO)

Dříve USA rozhodly o vyhoštění desítky „ruských špionů" a uzavření
generálního konzulátu Ruské federace v Seattlu jako projev solidarity s
úřady Velké Británie ohledně případu Skripala.

USA kvůli případu Skripala vyhostí 48 ruských diplomatů a 12 pracovníků
mise RF při OSN, celkem 60 lidí — úředník Bílého domu.

Včera ministerstvo zahraničních věcí RF oznámilo, že Rusko vyhošťuje 60
amerických diplomatů, kteří musí opustit území RF do 5. dubna.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
MO RF uveřejnilo video ke Dni raketových vojsk a dělostřelectva

Ruské ministerstvo obrany uveřejnilo video věnované Dni raketových vojsk a
dělostřelectva, který se připomíná v sobotu.

Jsou na něm ukázány manévry vojáků, technika a zbraně.

Jak oznámilo MO, v současné době přicházejí do dělostřeleckých
jednotek modernizované 152milimetrové samohybné houfnice Msta-SM a raketomety
Tornado-G. Protitankové jednotky dostaly nový protitankový raketový komplex
pro každé počasí Chrizantema-S. Raketová vojska dostávají operativně
taktické raketové komplexy Iskander-M.

Den dělostřelectva se připomíná od roku 1944 na počest zásluh
dělostřelců v době protiofenzívy u Stalingradu, která začala 19.
listopadu 1942. V roce 1964 byl Den dělostřelectva přejmenován na Den
raketových vojsk a dělostřelectva.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Jedenapůlroční děvče zachránilo matku před sněhovou lavinou

V Murmanské oblasti se sesul sníh ze střechy na dvě ženy a dítě. Incident
se dostal na video, které zveřejnil na svém Telegramu Vyšetřovací výbor
Ruska.

K incidentu došlo v osadě Voďajevo asi o poledne 1. března. Jak je vidět na
záběrech, dvě ženy se baví u vchodu do budovy. Několik vteřin před
sesutím sněhu odvádí jednu z žen stranou její jedenapůlroční dcerka.
Poté zasáhne všechny tři sněhová lavina. Ženám se pak podařilo zvednout
samostatně, ale matka a dcera nebyly zasaženy sněhem tak, jako jejich známá.

Jak podotkli na Vyšetřovacím výboru, po incidentu byly žena a její dcerka
odvezeny do nemocnice, kde lékaři zjistili, že jejich život není ohrožen.

V současné době provádějí vyšetřovatelé prověrku. Byly vyslechnuty
úřední osoby a zabavena dokumentace, která stanoví pořádek očištění
střech od sněhu a náledí. Podle výsledků prověrky bude učiněno
procesní rozhodnutí.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Kerry s Lavrovem psali v Moskvě světové dějiny. A teď si můžete
přečíst, jak to probíhalo

Americký ministr zahraničí John Kerry je na návštěvě Moskvy. Střetnutí
šéfů dvou největších diplomacií světa pro čtenáře
ParlamentníchListů.cz sledovala analytička Veronika Sušová-Salminen.

Americký ministr zahraničí John Kerry poskytl v rámci své návštěvy v
Moskvě rozhovor ruské zpravodajské agentuře ITAR-TASS. Rozhovor se týkal
nejaktuálnějších mezinárodních problémů: syrské a ukrajinské krize,
mezinárodního terorismu a také vztahů mezi USA a Ruskem.

Hned v úvodu rozhovoru Kerry potvrdil, že by se USA chtěly vrátit k
normálnímu dialogu s Ruskem: „Chtěli bychom to. A dosáhli jsme pokroku.
Myslím, že s hlavou ruského ministerstva zahraničí Sergejem Lavrovem jsme
dosáhli velmi produktivních vztahů a můžeme dost efektivně oddělit
nesouhlas od společné práce.“

Rozhovor v ruštině je zde

Kerry také zhodnotil současnou situaci v Sýrii a celkové dodržování
příměří v této zemi jako pozitivní výsledek. „Je to pro nás možnost
vrátit se k pevným a produktivním vztahům,“ konstatoval americký
šéfdiplomat dále. „Urovnání vztahů mezi USA a Ruskem a mezi světem a
Ruskem, včetně zrušení sankcí, závisí na pokroku v otázce Ukrajiny,“
řekl.

Vedle toho Kerry později připustil, že ve vztazích mezi oběma zeměmi jsou
určité momenty podráždění a že oboustranně „chceme, abychom se s nimi
vyrovnali“. Kerry ale vzápětí akcentoval skutečnost, že „se my všichni
ve světě srážíme s výzvou tvrdého extremismu“ a naznačil tak, že na
obě země čekají společné výzvy nejen v regionu Blízkého východu. „Upřímně
řečeno, zde stojí prezident Putin a Rusko před důležitou volbou ve vztahu
k tomu, jak to budeme dělat,“ doplnil dále. „Pokud dosáhneme ukončení
války v Sýrii, tento region přestane být pod tlakem. To bude v zájmu
uprchlíků, v zájmu lidí. Vždyť extremisté využívají chaos k dosažení
svých cílů.“ V souvislosti s bruselskými atentáty Kerry doslova řekl:
„Jsou to síly zla a máme povinnost se proti nim spojit.“

V případě tématu Ukrajiny a plánovaného rozhovoru s prezidentem Putinem
řekl Kerry: „Budeme mluvit o Ukrajině a o nutnosti zcela plnit minské
dohody, abychom – opět – dosáhli míru a stability. Je velmi důležité,
aby separatisté snížili úroveň násilí. Jakákoliv vláda prezidenta
Porošenka může těžko přijímat složitá rozhodnutí, když pokračují
vojenské akce, když zabíjejí jeho vojáky a když jeho země, její část,
je zničená.“

Ukrajinská vláda podle Kerryho už udělala mnohé a je potřeba, aby Moskva
ovlivnila separatisty, kteří podle jeho slov pokračují v ostřelování. „A
ano, pracujeme s vládou v Kyjevě,“ připustil dále. „Pracujeme na místě.
Viceprezident (USA) nedávno hovořil s ukrajinským prezidentem. Pokračujeme v
pomoci vládě v Kyjevě při plnění jejích povinností. A je pro nás
důležité, aby Rusko garantovalo, že separatisté také splní svoje
povinnosti.“

Ve vztahu k Rusku John Kerry vyjádřil své přání, aby se stalo demokracií,
a řekl: „Chci, aby v Rusku věděli, že kdokoliv bude prezidentem, máme
konkrétní zahraničněpolitické principy a hodnoty, které jsou neměnné za
jakékoliv administrativy.“

Konečně ministr zahraničních věcí USA v rozhovoru přiznal, že jednou z
lekcí z rusko-amerických vztahů pro něj je poznání, že „je velmi
důležité nenechat se ovlivnit představami, některými médií a experty,
kteří nám říkají, co máme dělat. Je důležité podporovat dialog,
společně pracovat.“ Kerry také řekl, že „pro ruský národ bude lepší,
když dokážeme dosáhnout míru na Ukrajině a v Sýrii“.

Americký ministr John Kerry ukončil rozhovor těmito slovy: „Sergej Lavrov a
já jsme v pravidelném kontaktu skoro každý týden a efektivně pracujeme,
bez ohledu na rozdílnost názorů, a snažíme se jít dopředu. Myslím, že
je to v zájmu jak amerického, tak ruského národa. Je to v zájmu dějin i
budoucnosti.“ Později se při tiskové konferenci se Sergejem Lavrovem
vyjádřil také názor: „Tak mocné velmoci jako naše by mohly spolupracovat
bez ohledu na rozdílné názory v řadě otázek. V případě, kdy bude
potřeba, můžeme učinit vše možné, abychom ty výzvy zvládli.“

John Kerry byl v Moskvě na oficiální návštěvě Moskvy ve dnech 23. a 24.
března 2016. Setkal se s ruským ministrem zahraničí Sergejem Lavrovem,
ministrem zahraničí Německa Frankem Steinmeierem a konečně také s ruským
prezidentem Vladimirem Putinem, se kterým jednal za zavřenými dveřmi více
než tři hodiny. Hlavními tématy všech těchto jednání byla situace v
Sýrii a na Ukrajině.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Saratovan přišel na návštěvu a ukradl gauč

Obyvatel Saratova při odchodu z bytu svého známého ukradl gauč. V pátek 25.
března to sdělila tisková služba HS MV novinám Komsomolskaja pravda v
Saratově.

Zmizení tohoto kusu nábytku oznámil na policii majitel bytu. Podle jeho slov
prakticky neznal hosta, který mu ukradl gauč.

Cena ukradeného gauče byla vyčíslena na 8 tisíc rublů. Podezřelého
zadrželi, bylo mu sděleno obvinění dle § 158 Tr. zák. RF (Krádež). Poté,
co se muž při výslechu přiznal a podepsal slib, že neodjede z města, byl
propuštěn, uvedli v tiskové službě HS MV.

Podezřelý už by dříve trestán, mimo jiné i za krádež.

14. března v Soči strážný ukradl z penzionu židli, ve které ředitel
zařízení schoval 100 tisíc euro. Když zjistil ztrátu, ředitel se
neobrátil na policii, ale vyslechl spolupracovníky, načež se okruh
podezřelých snížil na čtyři osoby, u kterých trval na tom, aby se
podrobily vyšetření na detektoru lži. Nakonec vyšlo najevo, že jeden ze
strážných odvezl tyto židle k sobě na chatu, aniž by měl tušení o
jejich obsahu. Židle byly vráceny majiteli.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruský generální štáb uvedl, za jakých okolností zaútočí v Sýrii

Rusko v případě, že budou ohroženy životy ruských vojáků v Sýrii,
příjme odvetná opatření, sdělil novinářům náčelník ruského
generálního štábu Valerij Gerasimov.

„V případě, že životy našich vojáků budou ohroženy, ozbrojené síly
Ruské federace přijmou odvetná opatření jak proti raketám, tak proti
jejich nosičům. Akce spojené s normalizací stavu kolem syrského hlavního
města budou pokračovat," uvedl Gerasimov, když komentoval informaci o
přípravách provokace ve východní Ghútě.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ministerstvo obrany zveřejnilo videozáznam zkoušek nové protibalistické
rakety

Ministerstvo obrany Ruska zveřejnilo videozáznam zkoušek nové modernizované
rakety pro systémy PRO. Video je uveřejněno na webu MO na YouTube.

Zkoušky probíhaly na polygonu Sary-Šagan v Kazachstánu. Protibalistická
raketa úspěšně zasáhla domnělý cíl.

Systém protiraketové obrany je součástí výzbroje Vzdušně-kosmických sil.
Chrání Moskvu před útoky ze vzduchu, a také pomáhá systémům varování
o raketovém útoku a kontroly kosmického prostoru.

V roce 2014 začaly zkoušky protibalistických raket nového systému A-235.

Ještě v lednu ve VKS oznámili, že v průběhu dvou až tří let proběhnou
zkoušky nové protibalistické rakety blízkého dostřelu. Podle slov
náčelníka oddělení bojových algoritmů a programů útvaru PRO plukovníka
Ildara Tagijeva se zvýší počet startů na Sary-Šaganu v nejbližších
letech několikanásobně.

Podle slov Tagijeva ruské zachycovací prostředky nemají ve světě analogy.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Lavrov: Turecko porušuje suverenitu Iráku a Sýrie

Turecko porušuje suverenitu a územní integritu sousedních států Iráku a
Sýrie, řekl ministr zahraničních věcí RF Sergej Lavrov na briefingu v
Moskvě.

„Samozřejmě, je to hrozné, když se něco takového (porušování
lidských práv — pozn. red.) děje v rámci vnitřních konfliktů. Ale
stejně závažné jsou případy, kdy se podobné věci dějí s porušením
suverenity a územní integrity jiných států", řekl Lavrov.

„Bohužel, v tomto kontextu Turecko také figuruje. Víme, co se děje v
akcích tureckých ozbrojených sil na území Iráku, co se děje v rámci
ostřelování pozic kurdské domobrany v Sýrii z tureckého území", dodal
ruský ministr.

„Ohledně Iráku a vměšování Turecka do jeho vnitřních záležitostí
bylo přijato zvláštní usnesení Ligy arabských států", řekl Lavrov.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Tereza Spencerová: Sílí Havlův kult osobnosti. Myslela jsem, že to
skončilo Stalinem. Média žvaní, všude nový Kojzar. A takto to je
skutečně mezi USA a Ruskem

OKNO DO SVĚTA TEREZY SPENCEROVÉ Chápu radost z čínských miliard, ze
Západu už nic podobného nepřijde, shrnuje návštěvu Si Ťin-pchinga
analytička a editorka Literárních novin Tereza Spencerová. Ta se směje "doprovodnému
programu" návštěvy spočívajícímu v demonstrování proti ní a zaměřuje
se i na důležité globální otázky: Rozdílné tendence ve vládě USA
ohledně vztahů s Ruskem a situaci v Sýrii.

Vy jste se pokusila zarmoutit protikremelské aktivisty souhrnem konstatování
z návštěvy Johna Kerryho v Moskvě, stejně tak vyjmenováním ústupků
jiných západních vlád vůči tezi „Asad musí jít“. Do jaké míry je
schůzka Kerryho s Lavrovem průlomová, stejně jako ostatní dění? Jak
chápat slova o „normalizaci“ vztahů mezi USA a Ruskem v kontextu
plánovaného přisunutí dalších vojsk k východní hranici NATO? Tak tedy
– do jaké míry se s Ruskem mluví a nemluví?

Kerry byl v Rusku, s nímž nikdo slušný přece nemluví, za necelý rok už
potřetí a opakuje se starý scénář – zase se skoro nic neví. Obvykle se
do médií cíleně vypouštějí „úniky“, ale nyní zase nic. Putin s
Kerrym na tiskovce žertovali o „kufříku plném tajemství“, který
americký ministr ruskému prezidentovi přivezl a nedal ho cestou z ruky,
všichni vypadali náramně spokojeně… Vlastně jediné, co z toho všeho
vyplývá, je poučení, že velmoci se mezi sebou vždy na něčem dohodnou,
protože jsou tak velké a „všudypřítomné“, že si v globalizovaném
světě prostě nemohou jít neustále jen po krku. Mezitím bylo oznámeno, že
na počátku března byl v Moskvě jednat šéf CIA John Brennan, a americká
média nyní mluví o jakémsi „tání“ ve vztazích s Ruskem, a to
především na Blízkém východě. Zdá se totiž, že se Barack Obama rozhodl
„nepouštět se už do žádných větších akcí“ a stihnout diplomatické
urovnání syrského konfliktu ještě před listopadovými prezidentskými
volbami, aby konečně dostál té své nobelovce za mír. I proto se USA s
Ruskem dohodly, že nová syrská ústava „bude připravená“ do srpna, ať
se děje, co se děje, a mezitím už jen bude stačit, když donutí každý
„ty své“ účastníky konfliktu, aby se podvolili „vůli silnějších“.

Obama už na tom podle všeho pracuje – turecký prezident Recep Erdogan je
aktuálně v USA na jaderném summitu a Bílý dům schůzku s ním ani nemá na
programu, za to ale do Ankary vzkazuje, že by nebylo od věci dodržovat
zákony, lidská práva a takové ty další věci, které západní politici
neustále omílají. A k tomu v jednom rozhovoru na otázku, zda je Saúdská
Arábie americkým spojencem, Obama vyhýbavě odpověděl, že „je to
složitější“, čímž musel v Rijádu vyvolat paniku, tím spíš, že
Trump hrozí, že USA od Saúdů přestanou kupovat ropu…

Zmiňujete rozšiřování NATO k ruským hranicím. Ano, to je druhá tvář
zahraniční politiky USA. V ní totiž proti sobě vystupují diplomaté a
vojenskoprůmyslový komplex – čili ministerstvo zahraničí se přetahuje s
Pentagonem. A vojáci v přerozdělování financí vítězí, o čemž
svědčí třeba fakt, že většinu americké zahraniční pomoci rozděluje
Pentagon a nikoli ministerstvo zahraničí, což ve výsledku znamená, že
americká pomoc ve světě je vlastně především ta „militarizovaná“.
Neboli USA dnes do světa mluví těmito dvěma hlasy, ale vrchním velitelem je
stále ještě Obama. A ten válku s Ruskem nechce. Od příštího ledna,
zvlášť pokud zvítězí Hillary Clintonová, už by to samozřejmě mohlo
být jinak, ale netvrdím, že tomu tak – pokud pomineme očekávanou záplavu
protiruské rétoriky – opravdu bude, protože svět se rychle mění a pozice
USA už není taková jako ještě před dvěma dekádami.

Takže ano, s Ruskem se samozřejmě mluví, protože bez něj se mnoho
světových problémů vyřešit prostě nedá.

K Sýrii jako takové: Je osvobozena Palmýra, která, jak jste psala, leží
mimo území srdce Asadovy Sýrie. Když se podíváte na mapu: Co všechno asi
bude nakonec Asad schopen se svými spojenci natvrdo dobýt tak, aby o tom
nemusel s nikým diskutovat? Rusové se na Asada též snaží dělat „bububu“;
čili jak si to vyložit?

V tomto ohledu je asi nejdůležitější postulát z rusko-americké dohody o
„ukončení nepřátelských akcí“ v Sýrii, který praví, že proti
Daeši, Al-Káidě a dalším teroristickým skupinám, které nesložily
zbraně a nepřidaly se k příměří, se bojovat může dál. A syrská
armáda s širokou plejádou spojenců včetně ruských zvláštních oddílů
a bombardérů už z Palmýry vyrazila na „hlavní město“ Daeše v Sýrii,
tedy na Rakká, a k tomu se snaží prolomit obklíčení v Dejr i Zoru na
východě země. Čili triumfem v Palmýře nabuzená syrská generalita má
adrenalinově našlápnuto k tomu, že zlikviduje Daeš a ostatní džihádisty
v Sýrii co nejrychleji. Z hlediska diplomatických jednání v Ženevě by to
nemělo být na škodu, protože s Daešem beztak nikdo jednat nechtěl, a
současně by se tím ale významně posílila vyjednávací pozice Damašku.
Exilová opozice, která v samotné Sýrii skoro nikoho nezastupuje, by ztratila
poslední zbytky nároků si diktovat nějaké své podmínky. Bašár Asad už
– nejspíš i pod tlakem Moskvy – říká, že by „nebyl problém“
zformovat novou vládu s účastí opozice, opozičníci to ale hnedle odmítli,
protože dál setrvačně chtějí ze všeho nejdřív jeho „hlavu“. To bylo
ale ve středu; dnes, ve čtvrtek, USA ještě tvrdí, že si budoucnost Sýrie
s Asadem v čele neumějí představit, a tak totéž bude opakovat i syrská
opozice, ale příští čtvrtek už to může být všechno jinak… Navíc
Moskva zahájila jednání s Washingtonem o koordinaci útoků na Rakká, jako
by nabízela americké straně podíl na vojenském vítězství nad Daešem v
Sýrii. Nevím, jestli USA kývnou, ale z hlediska píáru by to pro ně mohlo
být významnější a hmatatelnější než jejich nově zřízená medaile za
„kampaň proti Islámskému státu“.

Přitom je zajímavé, jak k Asadovi přistupuje Rusko. Lavrovova mluvčí po
jednáních s Kerrym připomněla, že Bašár Asad na rozdíl od svého otce
„nebýval nejlepším přítelem Ruska, ale Západu“. Přesto prý Rusko
podporuje „zachování zákonné vlády“, protože „v případě
prezidentova odchodu by odešla i vláda, výkonná moc by se rozpadla, stejně
jako armáda; a Libye by se všem najednou jevila jako procházka“. Hned potom
ale Putin pogratuloval osobně Asadovi k osvobození Palmýry a v médiích se
objevily spekulace, že „částečným odsunem“ ze Sýrie Putin nechtěl
ztrestat Asada (ten je prý náležitě „flexibilní“), ale jeho generály,
kteří si myslí, že existují jen dva možné výsledky: buď vítězství,
nebo porážka. To je podle Ruska z hlediska budoucí stability Sýrie a regionu
jako celku nerealistické, a proto je třeba „k lizu“ pustit všechny
zúčastněné strany, včetně těch vnějších, aby konečné řešení
nenutilo nikoho ztratit tvář a nezavdávalo do budoucna důvody k různým
pnutím.

Jinými slovy, Rusko obecně mluví „jen“ o podpoře legitimní vlády
svrchovaného státu, ale jeho mantry, že o budoucnosti země musejí
rozhodnout sami Syřané, současně zajišťují místo v budoucnosti právě
Asadovi, protože široko daleko stále není nikdo, kdo by ho mohl nahradit. V
kostce tedy podle Ruska platí, že bez Bašára by stát zkolaboval, země by
upadla do ještě většího násilí, pro region by to byla katastrofa a pro
mezinárodní bezpečnost jakbysmet. Takže Rusko Bašára ve finále podporuje
jaksi kvůli „vyšším cílům“. Samozřejmě je otázkou, zda podobné
vidění dlouhodobých „vyšších cílů“ akceptuje i Západ. U nás v
Evropě sílí strach z vracejících se stovek bojovníků Daeše a nedávné
masakry v Bruselu by se pro státy EU měly stát imperativem, aby namísto
svých partikulárních zájmů usilovaly o konec války v Sýrii a neopakovaly
jen to své tupé „Asad musí jít“. Asad sice nemusí být pro všechny
zcela ideální, ale máme s ním společné zájmy i nepřátele.

Je jeden důvod, proč jsme si v ČR minulý týden asi tolik nevšímali
syrské krize ani uprchlické krize. Ano, návštěva Si Ťin-pchinga. Také
vás (jako mnohé aktivisty) urazilo, že prezident Miloš Zeman prý
poklonkoval totalitní Číně, která potlačuje lidská práva? Bylo vám
líto Tibetu? Popravených politických vězňů, za které Tomáš Halík
sloužil mši? Potlačení občanské společnosti? A jak se vám líbil pohled
na Miroslava Kalouska, kterak se s tibetskou vlajkou v ruce hádá s policií u
Hradčanského náměstí, že chce projít, a naříká, že po 26 letech opět
stojíme proti ozbrojencům?

Popisujete tu „doprovodný folklorní program“, který byl ale podle mého
málo zábavný a navíc jako by spoléhal na to, že Češi jsou ve své
většině lehce připitomělí a dá se jim nakukat cokoli. Pozoruhodná byla
třeba už jen mediální mantra o vůdci „komunistické“ Číny. Měla
nejspíš vyvolat dojem čehosi „fuj“, co už máme dávno za sebou. Jak ale
potom vysvětlit, že se těm „komunistům“ ekonomicky daří řádově líp
než nám, kapitalistickým demokratům? Omílání „organizovanosti“
pročínských demonstrací pak mělo navodit dojem, že naši selektivní „bojovníci
za lidská práva“ se prostě takhle ráno probudí a hned na duši pocítí
jakousi naléhavost, načež jim hluboce zakořeněný havlovský instinkt „pravdy
a lásky.“ najisto ukáže cestu na místo, kde už se mezitím sešli
ostatní takto duchem oslovení, a mají s sebou i přístroje k promítání
jakýchsi hesel na Hrad, nemluvě o tom, že jim cestou ještě instinkt do ruky
vtlačí tibetskou vlaječku. Takové věci se u nás totiž dějí úplně
normálně; nikdo nic organizovat nemusí! Mimochodem, zcela vážně: všiml
jste si, jak sílí Havlův kult osobnosti? Myslela jsem, že podobné
zhůvěřilosti skončily kdysi se Stalinem nebo Gottwaldem, ale ukazuje se, že
jsem na omylu. Neuvěřitelné. Tím samozřejmě myslím ten svůj omyl…

A že někteří aktivisté chystají „největší“ demonstraci v dějinách
(ČR) proti čínské nadvládě, mi připadá pochopitelné. Doteď už
třetím rokem stáli kdesi na kraji Prahy a ruské tanky furt nikde, takže je
potřeba se postavit nové hrozbě. A že si někteří politici nebo rádoby
politici přihřáli rychle polívčičku? No, od toho jsou to přece politici.
Sice to nejsou žádní státníci, ale pro naši dost nízkou úroveň
demokracie stačí vrchovatě. Miroslav Kalousek je nyní obzvlášť aktivní
– bojuje proti Babišově korupci, hájí církevní restituce, bojuje proti
Číňanům, kandiduje na dalajlámu, hájí živnostníky i svou poslaneckou
nadřazenost… Prostě, kam se podíváte, tam je, hned v první řadě, a je
mu nejspíš jedno, kde je a kvůli čemu. Otázkou samozřejmě zůstává,
jestli zrovna tímhle všudybylstvím zachrání nejen svou image, ale
především svou „topku“, nebo jestli ji bude – coby už nevolitelnou
hříčku – donucen zmačkat, hodit do koše a vymyslet zase novou „stranu“
s novým chytlavým „lídrem“. Počítám, že by číro tentokrát mohl
nahradit havel.

A teď zcela vážně: Co ta návštěva reálně znamenala, jak hodnotit to, co
se dohodlo? A jak vnímat žaludeční křeče některých lidí, kteří
hlásali, že je ohrožena naše příslušnost k Západu? Miloš Zeman je
poněkud namíchnul už konstatováním, že v minulosti jsme byli submisivní
vůči politice USA a EU.

Tvrzením, že už nejsme pod takovým vlivem USA a EU, mě Zeman zaskočil,
protože jsem si ničeho podobného nevšimla, a proto tento výrok řadím k
jeho myšlenkovým podivnostem typu „tahle země je naše“. Ta slova sice
znějí pro někoho možná pěkně, ale jsou to zase jen slova, jejichž
platnost nelze doložit.

Nicméně, samotná návštěva čínského prezidenta je svým způsobem
skutečná „bomba“. Byl poprvé nejen u nás, ale v celé střední a
východní postkomunistické Evropě! Peking už nějakých pět šest let
mluví o potřebě budovat „mosty do Evropy“, pročež si střední a
východní Evropu nahrnul na jednu kupu a začal s ní jednat ve formátu 16+1.
Prvními favority, z nichž se mohla stát čínská bašta v regionu, se už v
roce 2011 jevili Poláci – jsou největší, nejlidnatější, mají
největší průmysl i trh. Polsko je ale současně prodlouženou rukou Ameriky
v EU, a tak nakonec z nadějných námluv s Čínou – nejspíš na nátlak z
USA – sešlo a dnes se některá polská média najednou pohoršují nad tím,
že „lezeme“ Číňanům kamsi. Druhou volbou bylo Maďarsko, které má
nejpočetnější čínskou diasporu a Viktor Orbán čínský model dokonce
zmiňoval jako vzor pro svou zemi, ale nakonec jel loni Miloš Zeman do Pekingu
na oslavy 70. výročí vítězství nad nacismem sám – jako jediná hlava
členského státu EU. A to se podle všeho počítá. V čínských výhledech
jsme beztak byli „trojka“ a zdá se, že se staneme oním čínským „mostem
do Evropy“ právě my. Máme výhodnou polohu, můžeme posloužit jako
základna čínských firem pro expanzi na sousední západní trhy a máme
dobrý poměr mezi kvalitou a náklady na práci. Ale abych náš význam
nepřeháněla, dodám, že takových „mostů“ budou mít Číňané v
Evropě jistě víc a jejich smyslem bude propojit prostory obecně vymezené
Ruskem, Německem a Řeckem.

Chápu nadšení českých oligarchů i českého státu z hromady podepsaných
smluv a z desítek a možná i stovek miliard na obzoru, protože z krizemi
prohlodaného Západu nám nic takového opravdu „nehrozí“. Takže
třikrát hurá. Přitom je ale potřeba si uvědomit, že čínský přístup k
práci, potažmo zaměstnancům, se blíží čirému otrokářství, tím
spíš, že český stát je slabý a nejspíš nedokáže – tedy, pokud by
vůbec chtěl – zajistit ochranu pracujících, jak to třeba dokázala
švédská vláda poté, co Číňané koupili například Volvo. Čili
nezaměstnanost se sice možná ještě sníží, ale cena za to může být
nepříjemně vysoká. A výmluvné jsou i čerstvé statistiky třeba z
kanadského Vancouveru – Číňané tam loni skoupili třetinu všech
prodávaných domů, a protože až tak nehledí na peníze, vyšroubovali ceny
nemovitostí natolik, že mnozí vancouverští rodáci už nemají na to, aby
ve svém městě dál žili…

A pak je tu ještě jeden ohled. V týdnech a dnech před Siovým příjezdem do
Prahy eskalovalo sbližování čínské politiky s tou ruskou. Provázela je
hesla o strategické spolupráci, koordinaci zahraničních politik, některé
komentáře už rovnou mluvily o faktickém vzniku čínsko-ruské aliance. A
řeči o strategické spolupráci se pak najednou vedly i v Praze… Chci říct,
že by bylo možná zajímavé, kdybychom se alespoň částečně vymanili z
nynější vazalské podřízenosti USA a EU, ale opravdu nebude zajímavé,
kdyby se vše dělo jen proto, abychom vzápětí spadli jen pod vliv jiný.
Vím, že jsme malá země a nemůžeme si moc vyskakovat, ale trocha
nezávislosti a svrchovanosti by možná neuškodila, přinejmenším z pohledu
případného zrodu čehosi, jako je pocit národní hrdosti.

Nicméně, při všech výtkách se mi čínská investiční intervence líbí
mnohem víc než včerejší zpráva, že USA vysílají do našeho regionu
plně vyzbrojenou brigádu. Stačí se na to jen podívat: Číňané nabízejí
peníze a možná i roztomilou pandu, Američané stereotypně jen vojáky,
zbraně a vyhlídku na nějakou tu válku. Volba „sympatií“ pak není nijak
složitá.

K čemu se nevracíme, leč to je stále s námi, je ukrajinská krize.
Zajímavé je možná už to, že ji neřešíme na začátku našeho rozhovoru
– v sekci o schůzce Kerry/Lavrov – ale až teď. Mohlo se totiž zdát, že
díky otázce Sýrie není Ukrajina určujícím faktorem pro postoj USA vůči
Rusku. Čili kromě shrnutí stavu v bývalé „obilnici Evropy“ vás
žádám o odpověď na dotaz: Do jaké míry už Američané Ukrajinu (možná)
odepsali?

Odpověď je složitá, protože i tady platí, že americký politický
establishment mluví zmatečným mnohohlasem: jestřábi typu Johna McCaina
Ukrajinu určitě neodepsali, ale nemají žádnou pravomoc jí především
vojensky (jak jinak!) „pomoci“, což je svým způsobem dobře, protože by
to ve finále z hlediska obyčejných Ukrajinců beztak nespíš vedlo k ještě
větší katastrofě, než v jaké jsou už nyní. Ukrajinským oligarchům by
to samozřejmě až tolik nevadilo, protože z každé takové „pomoci“ si
lze pořádně nakrást. Stačí vzpomenout, jak se britské obrněné
transportéry dodané ukrajinské armádě, obratem objevily k prodeji na
internetu. Nicméně i oligarchy už pronásleduje fakt pech – když chtěl
před pár dny ve washingtonském Kapitolu prezident Petro Porošenko oslovit
„přátele Ukrajiny“, tak tam zrovna začal střílet nějaký pomatenec a
dveře na Porošenkovu přednášku byly z bezpečnostních důvodů uzavřeny…

Druhá strana, tedy ministerstvo zahraničí a Bílý dům, zřejmě už krizi
prohlubovat nechtějí. Omezují se na prohlášení typu „protiruské sankce
budou zrušeny až po splnění minských dohod“, na což Rusko vždy
připomene, že s tím nemá nic společného, protože přece není subjektem
minských dohod… Všichni jsou spokojeni, že si řekli to své, a život jde
dál, tím spíš, že obchodní obrat mezi USA a Ruskem během těchto sankcí
dokonce vzrostl.

Zajímavé ovšem je, že současně s Johnem Kerrym byl v Moskvě i německý
ministr zahraničí Frank-Walter Steinmeier a mimo jiné se mezi čtyřma očima
v jednom z luxusních moskevských hotelů sešel s Germanem Grefem, takto
šéfem Sberbank, která je na unijním sankčním seznamu. To pro Kyjev vůbec
není dobrá zpráva, stejně jako to, že se zdá, že Francie už nad celou
Ukrajinou zlomila hůl a další vývoj krize už ji jakoby přestal zajímat.
Takže se zdá, že patroni „demokratické Ukrajiny“ nechávají své
rozmazlené děcko na holičkách. Kyjev se mezitím utápí ve snahách sesadit
premiéra Jaceňuka, ale tamní oligarchické zkorumpované strany jsou tak
rozhádané, že místo demokracie nabízejí jen pohled na neuvěřitelně
trapné divadlo. A aby to nějak zakryly, vymýšlejí proti Rusku bezzubé
sankce kvůli „Nadě“ Savčenkové. Nevím, jestli si jich v Rusku všimnou.

Osobně mně proto pobavilo vlastně jen to, že v rámci pokračující
dekomunizace kdesi na Zakarpatí neprošlo přejmenování Leninovy ulice na
Lennonovu. Byl by to přitom hodně kreativní počin.

Není to zcela zahraničně-politické téma, nicméně veřejné vnímání
prezidenta určuje do značné míry jeho zahraničně-politická agenda.
Slýcháme, že nás táhne k Rusku. Že pomáhá Kremlu. Že jeho volební
kampaň platili Rusové. Že zhoršuje vnímání naší země na Západě. Že
se západní státníci vedle něj cítí trapně. Že ho vůbec nezvou na
Západ... Na druhou stranu má rekordní podporu obyvatelstva. Co z toho
usuzovat?

To je zajímavý úkaz. Říkáte, že „slýcháme“ to či ono, jako kdyby
to byly nějaké platné a plošné názory obyvatel České republiky. Kdysi
jsem narazila na jakési sociologické zjištění, že si lidé vybírají „své“
noviny hlavně proto, aby se tam dočetli cosi, co potvrdí jejich vlastní
názory, cosi, co posílí jejich pocit jistoty ve světě. U nás v trafice v
centru Prahy mainstreamové deníky prodají asi čtvrtinu dodaných výtisků,
zbytek končí v remitendě. O kvalitě zpravodajství na ČT ani nemluvím.
Není to samozřejmě žádný empirický důkaz, ale určitý obrázek se tím
nabízí. Čili to, co „slýcháme“ z médií, prostě jen „slýcháme“
z médií, která jsou taková a maková, patří těm a těm a ti mají takový
a makový program a zájmy, takže ve skutečnosti vlastně není třeba se až
tak zabývat tím, co „slýcháme“, protože především nevíme, proč to
„slýcháme“. Opravdu nevím, jestli se vedle Zemana západní „státníci“
– on mezi nimi opravdu je nějaký „státník“ ??? – cítí trapně.
Opravdu mi nepřijde až tak divné, že ho nezvou na Západ, protože se
všichni stokrát ročně setkají v Bruselu nebo na nějakém „výjezdním“
summitu někde jinde, takže zmiňovaných návštěv ubylo obecně, neb není
jasné, co by si pořád měli říkat. A opravdu nevím, co je na Rusku až tak
strašidelného, kromě faktu, že za Putina – na rozdíl od Jelcina –
nechce západním koncernům vydat k vydrancování své suroviny. Udržujeme
přece přátelské vztahy s mnohem strašidelnějšími „přáteli“.

Jak už jsem ale řekla, nejsem si vůbec jistá, zda naše „politické elity“
ustojí čínskou finanční a jinou vlnu (vlastně si jistá jsem: neustojí),
a proto nad výsledky Siovy návštěvy nijak nejuchám, na. druhou stranu je
ale jasné, že jsme se tak nějak – stejně jako s tím Havlovým kultem –
dostali zpět do minulosti, kdy si média něco žvaní, utápějí se v
ideologii a mají své nové Kojzary, ale většina lidí si díky selskému
rozumu myslí – a především ví – to své.

A když pak současní ideologové vidí, že jsou se všemi svými hesly a
podivnými myšlenkovými konstrukcemi u většiny lidí jen pro srandu
králíkům, neumějí vymyslet nic jiného, než jakési centrum v Bruselu,
které bude „bojovat“ proti „ruské propagandě“. Oni opravdu vidí
svět podle měřítek studené války, tedy černobíle a s jedinou povolenou
„pravdou“. Jako kdyby jim ani nedošlo, že takový kontrast v časech
globalizace není vůbec reálný.

A na závěr tradiční otázka: Co bychom měli v nejbližší době rozhodně
sledovat?

Netuším, co vypíchnout, protože skoro každý den přináší něco nového.
Pro nás – tím myslím Západ – většinou jobovky. Takže doporučuji jen
zadržet dech a nechat se nepříjemně překvapit.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Cohen sdělil, proč je protiruská rétorika médií nebezpečná pro USA

Protiruská rétorika amerických politiků a masmédií, jež je podporují, je
vážnou hrozbou pro USA hned z několika důvodů, řekl expert na Rusko
profesor Stephen Cohen v pořadu Johna Batchelora.

Americký expert má za to, že média, která přinášejí nehodnověrné
informace o Putinovi, jako například The New York Times, The Washington Post a
některá další, přispívají k degradaci novinářských standardů a
zpochybňují vlastní nepředpojatost, která je jim údajně vlastní.

Démonizaci ruského prezidenta v posledních letech označil za „bezprecedentní
fenomén," s podobným kterému se nesetkal za celý život.

„Myslím, že tohle nevídané očernění Putinovy osobnosti, jež se
zakládá na pouhých předpokladech, nepodložených prakticky žádnými
důkazy, fakty nebo dokonce logikou, je nebezpečné pro Ameriku minimálně ze
tří důvodů," prohlásil Cohen.

Za prvé, očernění ruského prezidenta připravuje Washington o důležitého
partnera v národní bezpečnosti.

Za druhé, USA očerňují nejen Putina, ale také celé Rusko, stupňují
napětí a provokují nové kolo studené války.

Za třetí, vedla podobná politika USA k vzplanutím neomccarthysmu. Cohen
připomněl „hon na čarodějnice" rozpoutaný v padesátých letech
americkým senátorem Josephem McCarthym, který podezíral všechny ze styků s
komunisty.

Předvolební kampaň Hillary Clintonové, během které aktivně obviňuje
spolu se svými spojenci Donalda Trumpa ze styků s Kremlem, je jedním z
důkazů toho, že se podobná taktika vrátila. A hlavní americká média ji
aktivně na prahu prezidentských voleb podporují.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ukrajinští poslanci se spojili proti „ruskému světu“

V Nejvyšší radě bylo založeno mezifrakční sdružení Ofenzíva, které si
klade za cíl boj proti „ruskému světu“, oznámila v pátek tisková
služba strany Arsenije Jaceňuka Lidová fronta.

Poslanec za Lidovou frontu Andrij Levus, který se postavil do čela sdružení,
prohlásil, že nyní pokračuje „vnitřní okupace" Ukrajiny v „informačním,
politickém a ekonomickém prostoru", oznámila tisková služba strany.

„Hlavním úkolem, který si vytyčuje naše skupina, je očištění
ekonomiky od ruského vlivu. Víme, že asi 40% ekonomického a značná část
finančního sektoru je dosud v rukou ruských oligarchů. A ti samozřejmě
ovlivňují jak ekonomiku, tak i politiku", řekl Levus.

Podle jeho slov, to se týká rovněž informačního prostoru. „Vidíme
zakázané zpěváky, vidíme zakázané televizní kanály a četné
informační operace, které provádí Rusko na území Ukrajiny", řekl lidový
poslanec.

Tvrdí rovněž, že hlavním úkolem sdružení je „očištění Ukrajiny od
hydry ruského světa".

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ministerstvo obrany RF: letectvo nemá a nebude mít nedostatek paliva

„Sankce“ platné uvnitř Evropské unie na dodávání paliva do Sýrie se
ruské letecké skupiny netýkají, prohlásil v úterý tiskový mluvčí
Ministerstva obrany Ruska Igor Konašenkov.

Agentura Reuters dříve informovala o údajných narušeních sankcí EU
prováděných ze strany ruských tankerů, které dodávají palivo ruskému
letectvu v Sýrii. Konašenkov připomněl, že Rusko není členem Evropské
unie.

„Uvnitř Evropské unie platné intriky, omezení a „sankce" na dodávku
paliva do Syrské arabské republiky, se ruského letectva, slušně řečeno,
netýkají," prohlásil.

Konašenkov řekl, Rusko je jednou z největších ropných zemí na světě,
„proto žádný deficit paliva pro ruské letectvo, ještě ke všemu když se
to týká boje s mezinárodním terorismem, není a nebude".

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Ruské ministerstvo obrany zprostí funkcí a povinností vojáky, kteří trpí
obezitou

Ministerstvo obrany se rozhodlo zprostit povinností vojáky trpící obezitou -
toto nařízení bylo rozesláno všem jednotkám, řekl pro RIA Novosti zdroj
na ministerstvu obrany.

Online média dříve uváděla, že ministerstvo obrany sestavuje seznam
vojáků s třetí a čtvrtou etapou obezity. Předpokládá se, že budou
zasláni k lékařské komisi, která rozhodne, zda jsou pro službu vhodní.

"Ano, je to pravda, takové nařízení bylo vydáno — všichni ho podepsali.
Myslím, že je to včasné rozhodnutí," řekl zdroj.

Podle ministerstva zdravotnictví je v Rusku 55% mužů a 60% žen obézních a
za posledních 10 let se počet těchto mužů zdvojnásobil.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
V Tatarstánu začnou stavět hlídkovou loď Viktor Velikij

Loďaři Zelenodolského závodu pojmenovaného po Gorkém začnou v pátek
stavět pátou v sérii hlídkovou loď projektu 22160 Viktor Velikij, oznámil
agentuře RIA Novosti mluvčí tohoto podniku.

Čelní loď tohoto projektu, která dostala název Vasilij Bykov, začali
stavět v únoru 2014, a v červenci byla zahájena výstavba druhé lodě v
této sérii pojmenované na počest kontradmirála Dmitrije Rogačeva. Třetí
a čtvrtá loď byly založeny v únoru a květnu 2016 a pojmenovány na počest
kapitána 1. stupně Vojenského námořnictva SSSR a Hrdiny Sovětského svazu
Pavla Děržavina a kontradmirála Vojenského námořnictva SSSR a Hrdiny
Sovětského svazu Sergeje Kotova.

Loď projektu 22160 může vyvíjet rychlost až 30 uzlů, má výtlak asi 1300
tun a posádku ve složení asi 80 lidí. Nezávislost plavby činí 6000
mořských mil, autonomnost plavby — 60 dní. Je vyzbrojena 57milimetrovým
dělostřeleckým zařízením, protiletadlovým raketovým komplexem a kulomety.
Na lodi je možno rozmístit 12tunový vrtulník. Kromě toho je loď vybavena
radiotechnickými a hydroakustickými prostředky, a také prostředky
radioelektronického odporu.

Viktor Velikij se zúčastnil bojů na Jihozápadní a Stalingradské frontě ve
složení Azovské vojenské flotily, v listopadu 1943 velel oddílu obrněných
člunů Azovské vojenské flotily. Vyznamenal se při výsadku na Kerčský
poloostrov. Byl mu udělen titul Hrdiny Sovětského svazu. Po ukončení války
sloužil Velikij i nadále ve Vojensko-námořních silách SSSR, a v roce 1961
byl propuštěn do zálohy v hodnosti kapitána 1. stupně.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Die Welt informovaly o prohře Západu kvůli spolupráci Ruska a Íránu

Na rozdíl od svých západních kolegů zástupci Teheránu a Moskvy
přemýšlí v historické perspektivě, je přesvědčen komentátor novin Die
Welt Michael Wolffsohn.

Dnes obranná spolupráce dvou zemí roste a vůbec to není to, co očekávali
ostatní účastníci jednání, uvádí novinář. „Rusko může volně
prodávat Íránu zastaralé typy zbraní a za získané prostředky
modernizovat svou armádu", píše Wolffsohn. Přitom zdůrazňuje, že
vybavení íránských ozbrojených sil ruskou vojenskou technikou minulých
generací stejně dělá z Teheránu hrozného soupeře.

„Jaký je důvod takové prohry Západu?", ptá se novinář. Je přesvědčen,
že jde o „strategickou bezmocnost" vedoucích hráčů na světové scéně.
Západním vůdcům chybí „politická vůle" a rozvinuté země už nevidí
cíl, k němuž by mohly směřovat. A proto dokonalost „strategického"
myšlení Teheránu a Moskvy je tak očividná", uzavírá komentátor.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Úspěšné začlenění cizinců? Z Německa přišlo velmi nepříjemné
číslo

Pokračující migrantská krize a její řešení zůstává i nadále
prioritou německé kancléřky Angely Merkelové. Otevřená imigrační
politika kancléřky se setkává s kritikou z opozice, z domovské CDU a
hlavně z bavorské a sesterské CSU, ale také uvnitř Evropské unie, kde se
společné evropské řešení hledá s velkými těžkostmi a doprovází ho
systémová nejistota. Poslední vývoj zmapovala pro Parlamentnílisty.cz
Veronika Sušová-Salminen.

Doma se německá vláda snaží o některé kroky, které by regulovaly
azylové podmínky v zemi. Parlament přijal nový návrh azylového zákona,
který znamenal zpřísnění podmínek azylu, především pro sjednocení
rodiny, které mají evidentně zabránit nebo spíš odložit další vlnu
příchozích do Německa. V podobném duchu se nese i mise ministra vnitra
Thomase de Maiziera v severní Africe, která chce dát severoafrickým zemím
jako je Tunisko, Maroko a Alžírsko status bezpečných zemí bez nároku na
udělení azylu pro jejich občany. Německá policie rovněž ohlásila
některé pokroky v boji proti široce medializovaným přistěhovaleckým
gangům. Naproti tomu oficiální informace o tom, že Německo „neví“ o
asi 130 tisících lidí, kteří do země přišli a následně zmizeli mimo
evidenci německých úřadů, ukazuje na další doprovodný problém. Nové
otazníky vznikají i kolem potřebných investic do integrace neurčitého
počtu přistěhovalců vzhledem k rozpočtové politice Německa.

Právě striktní rozpočtová politika ministra Schäubleho budí rozpaky
například u sociálních demokratů a podporuje třenice v koalici. Jádrem
sporu je fakt, že Schäuble chce tyto obrovské (a svojí konečnou výší
zatím neodhadnutelné) investice v podobě výdajů rozpočtu platit z
rozpočtových přebytků a daní dnešních Němců, zatímco půjčka by
platby rozdělila na delší časový úsek a zatížila by také budoucí
generace.

Prognóza německé centrální banky Bundesbank optimisticky konstatovala, že
díky současné příznivé ekonomické situaci v zemi má být v rozpočtu
Německa dost prostoru pro absorbování těchto výdajů. Nutno ale dodat, že
další názory odborníků upozorňují na to, že přes robustní pracovní
trh dostávají přistěhovalci horší práci, a to i navzdory kvalifikaci a
znalosti němčiny, a jejich platy jsou výrazně nižší. To naznačuje, že v
Německu existuje klasická diskriminační mzdová propast mezi přistěhovalci
a Němci, která může být překážkou v požadované integraci. Ta se bez
rovných příležitostí neobejde. Konečně, výzkumy veřejného mínění
zatím svědčí jen o mírném nárůstu skepse: podle Deutsche Welle si v
lednu 2016 myslelo, že krizi Německo nezvládne 51 % Němců, zatímco v
říjnu 2015 šlo o 48 % dotázaných Němců. A naopak 44 % si myslí, že
Německo krizi zvládne, což je ve srovnání s říjnem 2015 o 5 % méně.
Dodejme, že únorový rating podpory kancléřky Merkelové se zlepšil (ze 46
% na 54 %), ale neplatí to pro hodnocení vlastní migrační a azylové
politiky. Zde celkem 59 % dotázaných vyjádřilo svou nespokojenost.

Německo a evropská politika

Německá politika má ale významnou evropskou dimenzi. V rámci Evropské unie
vznikly názorové (a de facto i hodnotové) dělicí čáry mezi Německem a
zeměmi Visegrádu, Německem a Rakouskem, zeměmi Visegrádem a jihem, hlavně
Řeckem, které je díky zeměpisným podmínkám jednou ze vstupních bran do
Evropy. Nejvýraznějším zhmotněním těchto dělicích čar je částečné
uzavírání hranic na západním Balkáně, které už podpořilo Rakousko.
Berlín sice tyto kroky kritizuje, ale fakticky z nich má užitek v omezení
přílivu dalších azylantů, které bylo jedním z požadavků domácích
kritiků Angely Merkelové.

Nedobrá zpráva je, že propast vzniká i na ose Paříž – Berlín, která
měla doposud v EU strategický a doslova „eurotvorný“ význam. Imigrační
politika Francie nebyla v posledních měsících německy vzorová a
francouzskému prezidentovi navíc svázaly ruce události v listopadu 2015.
Není tak divu, že někteří už mluví, snad trochu přehnaně, o izolování
Německa v Evropské unii. Aby toho nebylo málo, je dalším destabilizačním
faktorem EU situace kolem britského referenda a tzv. brexit čili odchod
Británie z Evropské unie. A to všechno korunují ledové vztahy s Moskvou a
„evropská“ Ukrajina v hluboké sociální, ekonomické, státoprávní a
nyní také už vládní krizi. Tedy faktický krach evropské východní
politiky z hlediska jejího proklamovaného cíle – stabilita východního
sousedství Evropské unie. Kancléřka Merkelová minulou neděli řekla v
nedělním rozhovoru pro ARD, že její práce jako politika je řešit problém,
nikoliv ho popisovat. Jenže bez adekvátního popisu problému se žádné
odpovídající řešení najít nedá.

Současným horkým bodem uprchlické krize je vývoj na politicky relativně
křehkém Balkáně a také v Řecku, přes které proudí i nadále tisíce
utečenců hlavně ze zemí Blízkého východu, ale také například z
Afghánistánu či Pákistánu. Je to v podstatě geografie, která stojí za
neúměrným tlakem na evropský Jih a která vedla ke kolapsu dublinského
azylového systému a vnější schengenské hranice. Kolaps Dublinu zaplnilo
legální vakuum a bezzubé řešení kvótami, které se v praxi nerealizuje,
což je výmluvná vizitka současné EU.

Už měsíce je stále zřetelnější, že Evropská unie nebyla na podobný
– svou podstatou nadnárodní – problém připravena (i když válka v
Sýrii, endemická nezaměstnatnost mladých na celém Blízkém východě a
situace v řadě afrických zemí spolu s pádem Kaddáfího režimu v Libyi
nespadly z nebe). Lídrovská role Německa prochází velkým testem tváří v
tvář pokračující nejistotě a stále viditelnějším asymetriím, včetně
kulturních a zkušenostních odlišností uvnitř EU jako faktického
konglomerátu národních států v globálním prostředí risků a nejistot.
Jenže jedním ze základních strategických důvodů existence Evropské unie
jako projektu tzv. nového regionalismu bylo právě to, že Unie měla čelit
společně globálním výzvám a nikoliv být jenom morálním pilířem
neoliberálně spravovaného světa či dokonce neakceschopnou osikou v
globální vichřici, kterou teď spíš připomíná.

Evropské řešení a žádný plán B

V tomto kontextu a za rostoucích obav z „německé“ Evropy kancléřka
stále pracuje na evropském řešení, odmítá uzavírání hranic, které
vidí jako protievropský krok a snaží se o tom přesvědčit německé
voliče i další oponenty a partnery v EU. Nejde ovšem o nelogickou politiku.
Stále hrozící krach Schengenu bude znamenat krach evropského pilíře
volného pohybu osob a snad i počátek rozpadu EU, jak jsme ji znali.

Angela Merkelová v neděli 28. února zopakovala, že s žádným plánem B
nepočítá a že uzavírání hranic považuje za chybu, která neodpovídá
jejímu vidění Evropy jako solidárního místa. Nelze se ubránit dojmu, že
její nejnovější deklarovaná podpora Řecku zní tak trochu prázdně
vzhledem k její roli při vyjednávání s řeckou Syrizou minulý rok, kdy
nesolidární a nedemokratické řešení bylo Řecku fakticky proti jeho vůli
nadiktováno. Důsledkem je země před permanentním krachem kvůli splátkám
fakticky nesplatitelných dluhů a se značně omezenými možnosti ve
zvládání přílivu uprchlíků. Je to výbušný koktejl, jehož jednu z
ingrediencí pomohlo nepochybně namíchat právě Německo.

Evropská unie jako celek i po více než roce kontinuálního přílivu
imigrantů tápe a toto tápání bohužel ukazuje na nejméně dva
fundamentální problémy. Prvním je strategický vztah euro-Evropy k okolnímu
světu a podcenění dlouhodobě destabilizačního vývoje v bezprostředním
okolí eurasijského poloostrova Evropa, které je mimo jiné dílem
strategického spojence EU a světové velmoci č. 1 USA. Druhým je potom její
vlastní vnitřní uspořádání, a to včetně role Německa jako
nejsilnější ekonomiky Unie a také vztahu mezi nadnárodním a národním.
Angela Merkelová doufá v evropské řešení a spoléhá na pomoc Turecka (která
nebude zadarmo – ve hře je zrušení víz do EU), zatímco plán B v
národním provedení je už de facto v první fázi realizace. Summit EU a
Turecka 7. března bude dalším testem jejího plánu A bez dalších
alternativ a spolkové volby ve třech zemích Německa vnitropolitickou
zkouškou dosavadního kurzu její migrační a azylové politiky.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Jaroslav Plesl a Dominik Feri o situaci v TOP 09. Neukazovat předsedovi

„Pocitově bych to přirovnal k situaci, kdy vám na zem spadne spálená
pizza,“ tak okomentoval teplický radní Dominik Feri odchod svého
spolustraníka Pavola Lukši z TOP 09. Argumenty týkající se politiky strany
pod vedením Miroslava Kalouska by se ale dle něho neměly přecházet bez
povšimnutí. Lukša totiž dle svých slov odchází právě kvůli Kalouskovi.

Zda je odchod Pavola Lukši ze strany dobrá, nebo špatná zpráva, Feri
nehodnotí. Nicméně poukazuje na to, že z TOP 09 odchází člověk, který
inklinoval k Rusku a sdílel odkazy z proruských webů, čímž nepřímo
ukazuje na ideový nesoulad mezi straníkem a samotnou TOP 09.

Teplický radní odmítá, že strana zažívá kolaps, jak prý tvrdí
zpravodajský server iDNES. „Pocitově bych to přirovnal k situaci, kdy vám
na zem spadne spálená pizza,“ uvedl Feri na svém facebookovém profilu. „V
každém případě argumenty (ať již jsou zástupné, či ne) týkající se
politiky strany pod vedením Kalouska bychom rozhodně bez povšimnutí
přecházet neměli,“ dodal.

Lukša totiž odchod ze strany odůvodnil nesouhlasem s orientací politiky
prezentovanou především předsedou TOP 09 Miroslavem Kalouskem. Ta dle jeho
mínění obsahuje ve většině případů „pouze útoky, agresivitu a
nenabízí žádná řešení“.

Lukšovi se nelíbí, že zcela opomíjí práci ve prospěch občanů ve
městech a obcích a soustředí se pouze na témata, která neřeší prakticky
žádné problémy občanů, a tím se prý pro mě stává neakceptovatelnou.

Předseda TOP 09 Miroslav Kalousek odchod Lukši přivítal. „Je to od něj
velmi hezké a vítám to. On se nikdy netajil svou proruskou orientací a
sympatiemi k Bloku proti islámu,“ uvedl serveru Novinky.cz.

Zároveň uvedl, že jej sice mrzí, že odchází zakládající člen strany,
ale že skutečně docházelo k názorovým rozporům ohledně zahraniční
politiky. Odmítl, že by za Lukšovým odchodem stála jeho agresivní politika.
„Každý v TOP 09 ví, že ten problém je jinde,“ konstatoval Kalousek.

Tibetská vlajka? Raděj flašku tullamorky

Jak z ošemetné situace ven poradil Kalouskovi šéfredaktor Mf Dnes Jaroslav
Plesl. „Teď už to může Kalousek zachránit jen tím, že poskytne velkej
rozhovor o své ‚složité životní situaci‘ a pod dohledem fotografů
Blesku se uchýlí na nějakou odmašťovací kliniku,“ zveřejnil Plesl na
svém facebookovém profilu. Podle něj totiž český volič vždycky ocení
upřímnost, což prý „máchání“ tibetskou vlajkou není. „Stejně si v
tý ruce každej představí flašku tullamorky,“ míní šéfredaktor Mf Dnes.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Vedoucí turecké delegace nazval lží zprávy o utlačování krymských
Tatarů

Šéf turecké Asociace eurasijských vlád Hasan Džengiz, který navštívil
Krym s tureckou delegací, označil za lživé zprávy o údajném utlačování
krymských Tatarů na ruském Krymu.

Turečtí politici a představitelé obchodních kruhů přicestovali do
Simferopolu ve středu večer. Ve složení delegace je 22 lidí včetně
zástupce tureckého prezidenta Ibrahima Erilliho a náměstka primátora Ankary
Ahmeta Tunce.

Džengiz zdůraznil, že jedním z cílů návštěvy bylo zjištění
postavení krymských Tatarů, protože západní média přinášejí o tom
rozporné informace.

„Všechny zprávy o Krymu jsou lživé. Krymští Tataři mají dobrý život,
dost komfortní podmínky," řekl Džengiz na tiskové konferenci v krymském
tiskovém středisku MIA Rossija segodnia.

Podle jeho slov právě na ruském Krymu byla zahájena výstavba mešity, jež
se má stát hlavním kultovním objektem krymských muslimů. „Dokazuje to,
že zprávy o Krymu jsou lživé. Lidé tu mají možnost vyznávat svoji víru,
mluvit mateřštinou, jsou spokojeni se životem," zdůraznil Džengiz.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Jak se zkouší ruská jaderná raketa budoucnosti

Tato těžká raketa je vrcholem ruské konstruktérské myšlenky a
budoucností jaderného štítu ruského státu. Počáteční hmota – 110 tun,
dolet – přes 11 tisíc kilometrů, bojová nálož – 10 až 15 bojových
hlavic individuálního navádění, každá o síle až 750 kilotun. Západní
experti a novináři ji už označili za Satana 2.

Náměstek ruského ministra obrany Jurij Borisov oznámil, že vrhací zkoušky
perspektivní mezikontinentální balistické rakety (ICBM) Sarmat začnou do
konce roku 2017.

Očekává se, že Sarmat bude přijat do výzbroje do roku 2020. Do té doby
má raketa prodělat všechny etapy zkoušek.

Zkouškám každé balistické rakety předchází dlouhá etapa vývojových a
konstrukčních prací. V projektu Sarmat začaly ještě v roce 2011. V tomto
stádiu uskutečňují tisíce odborníků různých konstrukčních
kanceláří opravdový mozkový útok. Aby raketa letěla správně, je třeba
vypočítat doslova všechno: vyprojektovat, vyrobit, seřídit a vyzkoušet
každý z velkého množství uzlů a agregátů. Patří k nim motory,
palivový systém, zařízení pro rozdělení stupňů, řídicí systém,
bojová část, trup rakety, odpalovací systém a mnoho dalších. Pro
současné a perspektivní rakety se zvláště konstruují komplexy pro
překonání systému protiraketové obrany, prostředky radioelektronického
boje, stavěče klamných cílů a jiná hi-tech náplň.

Podle informace řady médií zkoušky motorů na tekuté palivo Sarmatu
skončily úspěšně v roce 2016. V této etapě se imituje jejich provoz v
reálných „bojových" podmínkách: ověřuje se fungování spalovacích
komor, turbínový čerpacích agregátů, plynových generátorů a dalších
součástí. Motor se připevní na speciální zkušební stanoviště
vybavené korytem pro odvádění plamenů a plynů, přivede se palivo a
okysličovadlo, a motor se spustí. Fungují-li všechny dílce správně,
uznává se zkouška za úspěšnou. Další etapou je vrhací zkouška. /162717810/AC24/ac24.cz_468x250

„To je experiment, v jehož průběhu se zkouší start rakety, její
bezpečný výstup ze šachty a počáteční etapa práce motoru," řekl
generálmajor ve výslužbě Vladimir Dvorkin. „Ze šachtového odpalovacího
zařízení se vystřeluje maketa s reálným motorem prvního stupně a
nákladem imitujícím ostatní část rakety. Maketa je ekvivalentní hotovému
výrobku, pokud jde o rozměry a hmotnost. Zásoba paliva je tam ale malá —
jen aby stačila na několik vteřin letu."

Další stádium, jímž prochází každá mezikontinentální balistická
raketa, než bude zařazena do výzbroje, jsou letové a konstrukční zkoušky.
Do té doby jsou už všechny jednotlivé součásti výrobku hotové, nebo
prakticky hotové. A to znamená, že nastal čas vyzkoušet smontovanou raketu.
Za prvé, je třeba se definitivně přesvědčit o tom, že všechny součásti
zbraně jsou ideálně přizpůsobeny a že není třeba projekt měnit. Za
druhé, je třeba se přesvědčit, že reálný dolet bojových hlavic a
přesnost zásahu odpovídají předepsaným v technickém úkolu. Místo
bojové části se montuje na raketu přirozeně ingot o stejné váze. Do
začátku letových a konstrukčních zkoušek má být ve výrobním závodě
již připravena pokusná partie plně vybavených ICBM. /162717810/AC24/ac24.cz_468x250_2

„V této etapě se provádí odpálení plně vybavené rakety po trase na
zadanou vzdálenost," řekl Dvorkin. „Střílí se zpravidla na polygon Kura
na Kamčatce. Letové a konstrukční zkoušky se mohou spojovat s úředními,
v jejichž průběhu se přijímá rozhodnutí o zařazení výrobku do
výzbroje. Jak ukazuje praxe, je k tomu třeba úspěšně odpálit asi 15 nebo
20 raket. Je třeba ale chápat, že při zkouškách mohou vzniknout havarijní
situace. V tomto případě budou nutné dodatečné starty, abychom se
přesvědčili, že všechny poruchy byly odstraněny".

Sarmat má všechny šance k tomu, aby rychle „dospěl" —
obranně-průmyslový komplex má přece bohaté zkušenosti z výroby a provozu
těžkých raket šachtové dislokace. Nicméně v nejbližších dvou nebo
třech letech budou muset výrobci perspektivní ICBM pracovat bez chyb —
vždyť jediná sebemenší chyba může odročit „maturitu" o několik let.
Což by bylo pro Rusko s ohledem na geopolitickou situaci ve světě velmi
nežádoucí.

V perspektivě se mají stát právě Sarmaty vedle Jarsů a Topolů základem
útočné moci Raketových vojsk strategického určení. Nová raketa má plně
nahradit sice silného, ale již stárnoucího Vojevodu. Jak oznámil zdroj v
obranně-průmyslovém komplexu, plánuje se vyzbrojit Sarmaty sedm raketových
pluků.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Největší pitomci v Evropě. Andrej Babiš dal najevo, kam se ubírá jeho
mysl: Zeman, Čína...

REPORTÁŽ Ministr financí a šéf hnutí ANO Andrej Babiš se na úterní
besedě na půdě Vysoké školy ekonomie a managementu (VŠEM) vyjádřil k
řadě aktuálních zahraničněpolitických témat, včetně toho
nejaktuálnějšího – postoje Česka vůči Číně. Zároveň zdůraznil,
že tváří v tvář bezpečnostním hrozbám, jako je uprchlická krize,
bychom neměli podceňovat svoji obranu.

V první části besedy na půdě pražské soukromé vysoké školy Babiš
pohovořil o státním rozpočtu. Pochlubil se, že přebytek státního
rozpočtu stoupl ke konci října na 98,3 miliardy korun, což je nejlepší
říjnový výsledek od vzniku České republiky. Jak k tomu došlo? Podle
Babiše zkrátka proto, jelikož jsme skvěle vybrali daně. Šéf státní kasy
uvedl, že meziročně jsme vybrali o 57 miliard z daní navíc.

Meziročně také stouply celkové příjmy rozpočtu o 69,5 miliardy na 1066,7
miliardy korun a zároveň poklesly celkové výdaje o 57,9 miliardy na 968,4
miliardy korun.

Babiš zdůraznil, že je soutěživý tip a chtěl by mít dobré výsledky,
což jak následně objasnil, znamená, že Česko bude mít jeden z
nejlepších rozpočtů v Evropě. „Můj velký vzor je německý ministr
financí Wolfang Schäuble. Má přebytek asi dvacet miliard eur, což je asi
550 miliard korun. Ona mu trošku paní Merkelová utratí peníze na migranty,
ale Německo je stále absolutně nedostižné,“ pochválil Babiš svůj
německý protějšek.

Dobrý výběr daní prý navíc Česku snižuje zadluženost. Babiš by se
chtěl v žebříčku zadluženosti dostat na páté místo v Evropě.
Aktuálně bude poměr státního dluhu vůči HDP nějakých 35 %. Oproti tomu
Řecko se dle Babiše pohybuje na 180 %, Itálie na 135 %.

„Šílené na tom je to, že státy nefungují jako firmy nebo soukromníci,“
povzdechl si šéf hnutí ANO s tím, že Řecko má dnes 335 miliard dluhů a
každý ví, že to nikdy nesplatí. Byť se v eurozóně prý všichni tváří,
že splatí.

Co se české vládě naopak nepovedlo, je dle Babiše zavedení snížené
sazby DPH na knihy, léky a dětskou výživu na přání ČSSD. Jako neúspěch
to ministr financí hodnotí proto, neboť se toto opatření neprojevilo v
cenách pro obyvatelstvo.

V zahraničněpolitické oblasti Babiš nejprve nakousl téma obranyschopnosti
České republiky. V této souvislosti uvedl, že ho strašně mrzí, že jsme
zlikvidovali náš zbrojní průmysl, v němž jsme byli skvělí. Vzhledem k
tomu, že dnes je situace ve světě špatná z hlediska bezpečnosti a my
musíme zbrojit, to bylo dle Babiše zkrátka nešťastné rozhodnutí.

Zbrojit bychom dle ministra financí měli i přes to, že jsme členy NATO. „Nemůže
tam být úplně černý pasažér,“ upozorňuje Babiš, podle něhož
čelíme různým bezpečnostním hrozbám od terorismu po potencionálně
nebezpečné Turecko, z jehož obrovské armády, která čítá jeden milion
vojáků, prý jde strach. Navíc v čele Turecka stojí Erdogan, který „bůhví,
co má v hlavě“. Navíc není jasné, kdo v USA vyhraje prezidentské volby a
jak se poté změní role Spojených států ve světě i v NATO.

Samotná Severoatlantická aliance by se dle jeho názoru měla změnit. Babiš
vzpomenul, že již v srpnu 2015 se ptal, na co máme NATO. Všichni z něho
tehdy prý dělali hlupáka a říkali mu, že je „blbej“, když se ptá na
takovou věc.

„Byl jsem na večeři s generálním tajemníkem NATO a ptal jsem se ho: Co to
NATO? Jste obranný pakt? Čekáte na Godota? Myslíte si, že přijde Putin a
začne po nás pálit? Doufejme, že ne…,“ uvedl také Babiš a poukázal na
to, že to bylo v době, kdy se mluvilo o resetu vztahů mezi USA a Ruskem. Tedy
když Spojené státy říkaly, že Putin je kámoš.

Podle Babiše by se NATO mělo více soustředit na boj proti pašerákům,
kteří nelegálně převáží uprchlíky do Evropy. Co se týče uprchlíků,
ministr financí soudí, že bychom se měli postarat o ty, kteří utíkají
před válkou. Řešení migrační krize Babiš nespatřuje ve kvótách na
uprchlíky, základem je prý mír v Sýrii.

„Jsme jediná země, která má takovou benevolentní imigrační politiku.
Pokud sem pan Obama přišel a říkal: paní Merkelová, vy jste skvělá,
navrhnu vás na Nobelovu cenu míru…Znám Jardu Jágra dvacet let a on si
požádal o zelenou kartu. Proč mu to ten Obama nedal?“ poukázal Babiš na
to, že i USA mají nějaká pravidla pro imigrační politiku, která musí
dodržovat i taková hokejová star, jako je Jaromír Jágr.

Šéf hnutí ANO poukázal také na to, že byl nedávno v jedné části
Německa, kde žije 30 000 migrantů, kteří neumí psát ani číst. Babiš
podotkl, že slyšel, že nikdo z nich nebude pracovat, potrvá léta, než se
vůbec naučí číst a psát a pak se ještě musí naučit německy. Proto
bychom prý měli raději pomoci lidem u nich doma – třeba uzavřít mír v
Sýrii.

„Evropa nemá politika, který by byl schopen předstoupit před
Bezpečnostní radu OSN a donutit Putina a Obamu, aby našli řešení. Bez
Ruska to nejde, můžeme samozřejmě říkat Putin-agresor na Krymu, sankce…
Ale to je ten přístup, ne nějaké kvóty a nějaké nesmysly…,“ myslí si
Babiš.

V odpovědi na otázku z publika ministr financí okomentoval současnou debatu
kolem Číny. Vzpomenul, že o návštěvě čínského prezidenta v Česku na
vládě vůbec nedebatovali – dohledal prý zpětně, že dostali pouze
informaci o tom, že čínský prezident navštíví naši zemi.

Babiš také upozornil, že Čína tu zatím nic nepřevedla. Vše, co tu
udělala, jsou dle něho soukromé investice čínské firmy, která v Česku
koupila podíly ve firmách. Tyto peníze dostali do kapsy soukromí majitelé,
státní kase však prý nepřinesou vůbec nic, což on z pozice ministra
financí nehodnotí kladně.

„Říkal jsem to i čínskému prezidentovi, že by měli něco postavit.
Potřebujeme investory, kteří postaví fabriku, zaměstnají lidi…,“ uvedl
Babiš s tím, že naše obchodní bilance s Čínou je výrazně v náš
neprospěch – vývoz do Číny je prý desetkrát menší, než co k nám
dovezou Číňané.

Spor o dalajlámu se dle něho dal vyřešit diplomatickou cestou, aniž by z
toho vznikl skandál. To se však nestalo a teď se celá kauza zneužívá
politicky. Co se týče prezidenta Zemana, Babiš poukázal na to, že byl jako
první český prezident zvolen přímo a naznačil, že kvůli případné
obhajobě mandátu (další prezidentské volby budou v roce 2018) páchá Zeman
různé excesy.

On sám mu prý během schůzky v Lánech říkal, aby Jiřímu Bradymu dal
státní vyznamenání. Dle svých slov prezidentovi radil, aby byl nad věcí,
a když už to jeho okolí „podělalo“ a dali přeživšímu holocaustu
naději na ocenění tím, že mu volali, měl to vyznamenání Brady dostat.
„Mohl být klid,“ konstatoval Babiš.

Ministr financí odhalil, že pro něho je dalajlámou podnikatel Michael
Bloomberg. Podle něho měl kandidovat na amerického prezidenta.

„Je mi líto, že naše společnost je tak rozdělená a stále se hádá,
protože si myslím, že stačí hádky ve vládě a ve Sněmovně,“
zdůraznil Babiš s tím, že prohlášení čtyř našich ústavních
činitelů vůči Číně je nešťastné a nemělo být. „Nikdy jsme to
neudělali vůči žádnému státu a není důvod to dělat vůči Číně,“
myslí si.

Nakonec došlo i na Evropskou unii. Babiš zkritizoval, že jsme podcenili vstup
do EU, když jsme tam posílali lidi, kteří neuměli anglicky.

„Měli jsme předsednictví v EU – ODS ztopila pět set milionů pro
PROMOPRO a položili jsme vládu – to byli největší pitomci v Evropě,“
rozčílil se šéf hnutí ANO. Dle jeho názoru se totiž jedná o důležitou
funkci.

„Měli jsme usilovat, abychom do EU poslali naši elitu. Hlavně, aby se tam
někdo domluvil – někteří totiž neumí ani anglicky. Aby neměli pocit,
že tady žijeme na kokosových palmách, že neumíme držet příbor… Stále
mají pocit, že jsme tady na východě nějací…,“ nastínil Babiš, aby
následně poukázal na to, že za první republiky jsme byli v TOP 5 v Evropě.
Dle jeho názoru máme na to tam být znovu.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Putin na jednání v Soči upustil Erdoganovu židli. Video

Ruský prezident Vladimir Putin nechtěně upustil židli, na níž seděl
turecký prezident Recep Tayyip Erdogan.

K události došlo během společné tiskové konference na základě výsledků
třístranného jednání (setkání se zúčastnil také íránský prezident
Hasan Rúhání) v Soči.

Po skončení vystoupení se Putin zvedl, podal ruku Erdoganovi a odsunul jeho
židli, zcela jasně proto, aby se tureckému prezidentovi lépe vstávalo. Ale
židle se hřmotem spadla, potom ji zvedl člověk v civilu.

Třístranné setkání prezidentů Ruska, Turecka a Íránu se konalo v Soči
22. listopadu. Na základě výsledků jednání prezidenti tří států
přijali společné prohlášení ohledně Sýrie.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť


Question:
Už se to hýbe! Režisér spokojeně kouká na Kalouska a spol. a Zemanovu
cestu do Ruska

Režisér a producent David Martínek se rozepsal o škodlivoti protiruských
sankcí a o neschopnosti opozice, která teď s podporou médií jen „kvičí“,
ale jinak nepřináší nic, čím by přilákala voliče. Díky tomu je dnes
Andrej Babiš (ANO) tak populární. I sám Martínek je rozhodnut ho podporovat.
Babiš podle jeho názoru představuje skutečnou alternativu vůči
dosavadnímu rozkrádání státu .

Prezident Miloš Zeman míří do Ruska a bere s sebou početnou družinu
podnikatelů. Podle producenta a režiséra Davida Martínka se není co divit.
Čeští podnikatelé cítí, že se v Rusku mohou prosadit. Na západě prý
naše montovny nemají šanci. Západ má před námi náskok v technologiích a
tamní trh je stejně plně nasycen, takže svou šanci podnikatelé vidí
hlavně v Rusku. Podle Martínka je proto škoda, že byly přijaty protiruské
sankce, protože našim podnikatelům škodí.

„Sankce poškodily celou Evropu. Nevyřešily nic a tak jako tak skončí
naprostým fiaskem. Měly jen prohibiční charakter a dobře posloužily leda
ke zpomalení evropských ekonomik,“ vyjádřil svůj názor producent a
režisér na sociální síti Facebook, kde sdílel článek Hospodářských
novin.

Nezůstal ale jen u zahraniční politiky. Svou pozornost obrátil i k politice
domácí. Především k tzv. Demokratickému bloku ODS, TOP 09, KDU-ČSL a STAN
byl Martínek ještě kritičtější než k protiruským sankcím.

„V kontextu domácích událostí je zřejmé, jak mimózní byly a jsou
reakce politiků, kteří tady dosud dělali mezinárodní politiku a
vytvářeli podmínky pro byznys, stát i společnost. Dnes Kalouskovy partaje
stvořily Náhradní frontu. Neumím si představit, co by probíhalo v
médiích, kdyby Náhradní fronta před dvěma týdny vyhrála volby. Patrně
by Zemana vytáhli z vládního speciálu a vyváleli v asfaltu a peří.
Naštěstí to dopadlo alespoň tahle, a tak mají ti, co chtějí pracovat,
šanci dělat, co je potřeba,“ pochvaloval si Martínek.

Na práci má prý čas i opozice. Od opozice producent a režisér očekává,
že přinese nějaké nové myšlenky, svěží nápady, alespoň v porovnání
s tím, co nabízí manažerské řízení státu, jaké prosazuje Andrej Babiš.
Jeho model má své limity, ale opozice bohužel nedokázala přijít s ničím
lepším. Posledních sedmadvacet let se prý „opozice“ vlastně nemusela
snažit. Opozice to podle producenta a režiséra vlastně ani nebyla.

„Po revoluci zemi ovládly strany, které po 26 letech přestaly mít
přirozenou konkurenci. Pokud se nějaká objevila, dříve nebo později ji
prostřednictvím spřízněných médií odstavily od případného podílu u
moci. Tak to prostě bylo. Jak se ale ukázalo, v případě Babiše se
skutečná konkurence dostavila. To je stav, na který si budou muset tradiční
partaje tak trochu zvyknout. Možná by bylo fajn sesednout se v sekretariátech
a skutečnou opozici vytvořit,“ doporučil.

„Nečekám od opozice, od stran, které svou existenci založily na výprodeji
eráru, pohodlném peskování oponentů prostřednictvím vlivu v médiích a
mistrovském obstruování jak ve vzájemném soupeření o přízeň klientů,
tak v samotném chodu státu, žádné zázraky. Předpokládaný povolební
scénář postavený na kvikotu o ‚ohrožení demokracie‘ se realizuje.
Nepřekvapivě. Tenhle folklór tady bude trvat nejméně do dalších voleb,“
pokračoval.

David Martínek prý přesto neztrácí naději. Dřív nebo později se v
opozici objeví noví lidé, kteří přinesou nové myšlenky. Myšlenky,
které budou v mnohém lepší než model, který nabízí Babiš.

David Martínek doslova napsal:

Zemanova podnikatelská mise v Rusku zaznamenává obrovský zájem. Je to
pochopitelné. Exportní potenciál země, postavený na produkci montoven a
výrobě komponent, v dlouhodobém horizontu nikam nevede. Pokud chceme
vytvářet komplexní moderní technologie a stroje, tak jako za první
republiky, nebo i za komunistů, musíme se dostat na trhy, kde existuje
reálná šance tyto české technologie prosadit.

Na západě nehrozí. Minimálně dvacetiletý předstih západní konkurence,
plná a dokonalá saturace západních trhů, velikost, síla, potenciál a
know-how tamních koncernů, jejich ukotvení v infrastruktuře a také
nenápadná podpora ze strany západních vlád, to všechno staví české
firmy jen do role doplňkových účastníků tendrů. Maximálně levných
dodavatelů dílců.

Tak to, bohužel, zatím je.

Ale dá se to změnit.

Další věcí jsou sankce. Sankce poškodily celou Evropu. Nevyřešily nic, a
tak jako tak skončí naprostým fiaskem. Měly jen prohibiční charakter a
dobře posloužily leda ke zpomalení evropských ekonomik. Pro NED nejspíše
dobré, ale pro Evropu je to katastrofa.

V kontextu domácích událostí je zřejmé, jak mimózní byly a jsou reakce
politiků, kteří tady dosud dělali mezinárodní politiku a vytvářeli
podmínky pro byznys, stát i společnost. Dnes Kalouskovy partaje dnes
stvořily Náhradní frontu.

Neumím si představit, co by probíhalo v médiích, kdyby Náhradní fronta
před dvěma týdny vyhrála volby. Patrně by Zemana vytáhli z vládního
speciálu a vyváleli v asfaltu a peří.

Naštěstí to dopadlo alespoň tahle, a tak mají ti, co chtějí pracovat,
šanci dělat, co je potřeba.

A pojďme k oné opozici.

Opozice má v demokracii zásadní roli. Princip střídání vlád, politická
konkurence, je hybným momentem pro neustálou inovaci. My se to tady teprve
učíme. Po revoluci zemi ovládly strany, které po 26 letech přestaly mít
přirozenou konkurenci. Pokud se nějaká objevila, dříve nebo později ji
prostřednictvím spřízněných médií odstavily od případného podílu u
moci.

Tak to prostě bylo.

Jak se ale ukázalo, v případě Babiše se skutečná konkurence dostavila. To
je stav, na který si budou muset tradiční partaje tak trochu zvyknout.

Možná by bylo fajn sesednout se v sekretariátech a skutečnou opozici
vytvořit.

Opozice je především o receptech, projektech a konkrétních postupech,
které ve výsledku přinesou užitek lidem. Jestliže se nelíbí Babiš,
klíčem není okopávat mu kotníky, obstruovat sestavení vlády a opakovat
neustále tytéž vzorce, postavené na strašení domnělými nebezpečími.
Klíčem je práce. Schopnost pracovat, tvořit, jednat.

Nečekám od opozice, od stran, které svou existenci založily na výprodeji
eráru, pohodlném peskování oponentů prostřednictvím vlivu v médií a
mistrovském obstruování jak ve vzájemném soupeření o přízeň klientů,
tak v samotném chodu státu, žádné zázraky. Předpokládaný povolební
scénář, postavený na kvikotu o "ohrožení demokracie" se realizuje.
Nepřekvapivě. Tenhle folklór tady bude trvat nejméně do dalších voleb.

Nicméně. Myslím, že bude trvat alespoň dva roky, než se z opozičních
stran vynoří první nápady. Kdy se objeví další lidé, kteří se začnou
ptát po smyslu transformace ekonomik, proměny společnosti, nástupu nových
technologií. Kdy začnou přicházet s konkrétními recepty, projekty a
myšlenkami. V tom vidím roli opozice. Ve schopnosti nalézat mnohem lepší
řešení, než jaký nabídne eticky a kulturně limitovaný manažerský model
pro řízení státu.

Na druhou stranu, v porovnání s tím, co v tuhle chvíli (ne)nabízí opozice,
je Babiš prostě lepší. V tuhle chvíli. Je ve slabé konkurenci myšlenek a
znalosti postupů a efektivního řízení jednookým králem. Proto jej budu v
tuhle chvíli podporovat. Ale skutečně se těším, až se začnou objevovat
lidé, kteří společenské paradigma začnou formovat jiným, modernějším
směrem.

To přijde.

A poznámka: Že se tak pomalu začíná dít, vidím i ve faktu, kdy můžu bez
uzardění a obvyklého kroucení hlavou nasdílet i článek z Bakala News.
Nenašel jsem v něm nic lživého, dehonestujícího, odpudivého. Jen čistou
zprávu a fakta. Fajn. Ledy se začínají hýbat.

Choices:
- hrdina
- pozitivní příklad
- missing
- neutrální
- negativní příklad
- oběť