STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
ELEANOR SHARPSTON
přednesené dne 11. září 2018(1)
Věc C‑457/17
Heiko Jonny Maniero
proti
Studienstiftung des deutschen Volkes eV
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr, Německo)]
„Směrnice 2000/43/ES – Rovné zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ – Článek 3 odst. 1 písm. g) – Vzdělání – Stipendia udělovaná studentům, kteří složili první státní zkoušku z práva“
1.        „O tom tedy nikdo asi nepochybuje, že nejdůležitějším zákonodárcovým úkolem jest uspořádati výchovu mládeže [...], ale nemá býti ani nejasno, co výchova jest […].“(2)
2.        Evropský normotvůrce skutečně v tomto ohledu přijal právní úpravu, která mimo jiné uznává právo na vzdělání jako základní právo(3).
Nedefinoval však pojem „vzdělání“.
V projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce jde o to, aby Soudní dvůr poskytl odpověď na tuto prastarou otázku, která byla nyní vznesena v kontextu unijního práva, a to přesněji v kontextu směrnice Rady 2000/43/ES(4).
Co znamená vzdělání?
Právní rámec
Směrnice 2000/43
3.        Účelem směrnice 2000/43 je stanovit rámec pro boj s diskriminací na základě rasy nebo etnického původu(5).
4.        Článek 2 odst. 1 zakazuje přímou i nepřímou diskriminaci na základě rasy nebo etnického původu.
Článek 2 odst. 2 definuje přímou diskriminaci jako případ, „kdy je s jednou osobou zacházeno z důvodu rasy nebo etnického původu méně příznivým způsobem, než je, bylo nebo by bylo s jinou osobou ve srovnatelné situaci“, a nepřímou diskriminaci jako případ, „kdy by v důsledku navenek neutrálního předpisu, kritéria nebo zvyklosti byla znevýhodněna osoba určité rasy nebo etnického původu v porovnání s jinými osobami, ledaže uvedený předpis, kritérium nebo zvyklost je objektivně odůvodněn legitimním cílem a ledaže prostředky k dosažení tohoto cíle jsou přiměřené a nezbytné“.
5.        Článek 3 odst. 1 definuje oblast působnosti směrnice tak, že se vztahuje „v rámci pravomocí svěřených Společenství […] na všechny osoby z veřejného i soukromého sektoru včetně veřejných subjektů, pokud jde o […] g) vzdělání […]“.
Vnitrostátní právo
6.        Směrnice 2000/43 byla v Německu provedena zákonem Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (obecný zákon o rovném zacházení, dále jen „AGG“).
7.        Ustanovení § 1 AGG zakazuje veškerou diskriminaci na základě, mimo jiné, rasy nebo etnického původu.
Ustanovení § 2 odst. 1 bodu 7, které provádí čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/43, definuje rozsah zákazu tak, že zahrnuje diskriminaci mimo jiné ve vztahu ke vzdělání.
Ustanovení § 3 odst. 1 a 2 definuje přímou a nepřímou diskriminaci zakázanou uvedeným zákonem.
Skutkové okolnosti, řízení a předběžné otázky
8.        Heiko Jonny Maniero je italský státní příslušník narozený a žijící v Německu.
V roce 2013 získal titul „Bachelor of Laws“ na univerzitě v Arménii.
9.        Dne 11. prosince 2013 H. J. Maniero kontaktoval Studienstiftung des deutschen Volkes e.V.
(německá Nadace pro akademická stipendia, dále jen „nadace“), registrované sdružení udělující stipendia, s cílem požádat o stipendium „právnický program Bucerius“ na podporu právních výzkumných či studijních projektů v zahraničí(6).
10.      Nadace odpověděla dne 17. ledna 2014 tak, že žadatelé musí mít složenou první státní zkoušku z práva.
H. J. Maniero v odpovědi uvedl, že „pětiletý titul“, který získal v Arménii, je srovnatelný s druhou státní zkouškou z práva, jelikož v uvedené zemi opravňuje jeho držitele k tomu, aby vykonával funkci soudce nebo působil jako advokát.
Uvedl, že požadavek nadace by mohl zakládat diskriminaci na základě etnického nebo sociálního původu, a tak porušovat AGG.
11.      H. J. Maniero o stipendium nepožádal.
V navazující korespondenci s nadací tvrdil, že ho od podání žádosti o stipendium odradil negativní postoj nadace.
12.      H. J. Maniero podal žalobu k Landgericht (zemský soud, Německo), kterou se domáhal, aby nadaci bylo uloženo odstranit diskriminaci na základě jeho věku a původu a nadále se jí zdržet a zaplatit mu 18 734,60 EUR jako náhradu škody a náhradu za cestovní výdaje.
Uvedená žaloba stejně jako odvolání, které následovalo, byla zamítnuta.
13.      H. J. Maniero následně podal opravný prostředek „Revision“ k Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr) (dále jen „předkládající soud“).
14.      Posledně uvedený soud poznamenal, že opravný prostředek může mít úspěch, pouze pokud je udělování stipendií zahrnuto v pojmu vzdělání uvedeném v § 2 odst. 1 bodu 7 AGG, který provádí čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/43.
Pokud tomu tak je, je dále otázkou, zda požadavek složení první státní zkoušky z práva zakládá nepřímou diskriminaci zakázanou ustanovením § 3 odst. 2 AGG, který provádí čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43, nebo ne.
V tomto kontextu pokládá předkládající soud Soudnímu dvoru následující otázky:
„1)      Je udělování stipendií, která nabízí registrované sdružení za účelem podpory výzkumných nebo studijních projektů v zahraničí, zahrnuto v pojmu ‚vzdělání‘ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/43/ES?
2)      V případě kladné odpovědi na první otázku:
Představuje složení první státní zkoušky z práva v Německu jako podmínka účasti při udělování stipendií uvedených v první předběžné otázce nepřímou diskriminaci uchazeče ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43/ES v případě, kdy uchazeč, který je občanem Unie, sice složil srovnatelnou závěrečnou zkoušku ve státě, který není členskou zemí Evropské unie, aniž by volba místa složení závěrečné zkoušky souvisela s etnickým původem uchazeče, ale vzhledem ke svému bydlišti v tuzemsku a plynné znalosti německého jazyka měl jako rezident možnost složit po svém studiu práva v tuzemsku první státní zkoušku z práva v Německu?
Je při tom důležitá okolnost, že cílem, který tento stipendijní program bez uplatňování diskriminačních charakteristik sleduje, je umožnit absolventům právnického studia v Německu podporou výzkumných či studijních projektů v zahraničí seznámit se se zahraničními právními systémy a získat v zahraničí zkušenosti a jazykové znalosti?“
15.      Písemná vyjádření předložily nadace, německá vláda a Evropská komise.
H. J. Maniero, nadace, německá vláda a Komise přednesli svá ústní vyjádření na jednání konaném dne 30. května 2018.
16.      Jak požadoval Soudní dvůr, v tomto stanovisku se omezím pouze na posouzení první otázky.
Posouzení
17.      Předkládající soud se táže, zda udělování stipendií registrovaným spolkem za účelem podpory výzkumných či studijních projektů v zahraničí spadá do oblasti působnosti čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/43, vzhledem k tomu, že souvisí se „vzděláním“.
Úvodem poznamenávám, že projednávaná věc se týká pojmu „vzdělání“ v kontextu směrnice 2000/43, a nikoliv možných důsledků pro uznávání diplomů nebo volný pohyb osob.
18.      Nadace a německá vláda uvádějí, že pojem vzdělání by měl být vykládán tak, že nezahrnuje udělování stipendií.
Své argumenty zakládají v zásadě na legislativní historii a systematice směrnice.
19.      Komise na druhé straně tvrdí, že by směrnice 2000/43 měla být vykládána široce, což je tvrzení, se kterým H. J. Maniero souhlasí.
Udělování stipendií by tak mělo být zahrnuto ve slově „vzdělání“ v čl. 3 odst. 1 písm. g).
20.      Podle ustálené judikatury požadavek jednotného uplatňování unijního práva a zásada rovnosti vyžadují, aby pojmy v ustanovení unijního práva, které výslovně neodkazuje na právo členských států za účelem vymezení svého smyslu a dosahu, byly zpravidla vykládány nezávislým a jednotným způsobem v celé Evropské unii.
Znění směrnice 2000/43 však neposkytuje konkrétní vodítko, jak má být chápán pojem „vzdělání“, ani neobsahuje, pokud jde o význam uvedeného pojmu, žádný odkaz na vnitrostátní právní předpisy.
Z toho vyplývá, že pro účely směrnice je třeba mít za to, že pojem „vzdělání“ označuje autonomní pojem unijního práva, který musí být v členských státech vykládán jednotně(7).
21.      Podle ustálené judikatury Soudního dvora musí být význam a dosah výrazu, pro který unijní právo nestanoví žádnou definici, určeny v souladu s jeho obvyklým smyslem v běžném jazyce, s přihlédnutím ke kontextu, ve kterém je použit, a cílům, které sleduje právní úprava, jejíž je součástí(8).
22.      Vzdělání je obvykle chápáno jako „akt nebo proces získávání znalostí, a to zejména systematické získávání znalostí v dětství a v dospívání“(9).
Nechybí názorné definice pojmu „vzdělání“(10); v Mezinárodní standardní klasifikaci vzdělání (2011) se uvádí: „proces, během něhož společnosti úmyslně předávají své nabyté informace, vědomosti, znalosti, postoje, hodnoty, dovednosti, schopnosti a chování mezi generacemi.
Zahrnuje sdělování, které má mít za následek učení“(11).
Z toho vyplývá, že vzdělání je duševní proces. Vzdělání se tedy skládá ze dvou aspektů, jednoho věcného (je „duševní“) a druhého funkčního (je to „proces“).
Obvykle, avšak nikoliv vždy, se vzdělání odehrává ve škole nebo na univerzitě.
Do uvedeného pojmu bych doplnila výzkum, je-li prováděn ve vzdělávacím zařízení, jelikož účelem takového výzkumu je získání a předání znalostí spíše než podpora komerčních cílů.
Přestože se při odkazu na vzdělání myslí především na mladé lidi, je důležité zdůraznit, že vzdělání se týká všech věkových skupin.
Celoživotní učení dnes hraje důležitou roli v profesionálním a osobním vývoji jedinců(12).
Lze tedy také nalézt iniciativy jako „université du troisième âge“ umožňující těm, kteří odešli do důchodu z aktivního ekonomického života, rozšířit své znalosti.
23.      Z obvyklého významu slova „vzdělání“, který je – podotýkám – velmi široký, není zjevné, že by udělování stipendií bylo nutně zahrnuto v jeho rozsahu.
24.      Přistoupím proto k posouzení kontextu a cílů předpisů, jejichž je uvedený pojem součástí.
25.      Účelem směrnice 2000/43 je stanovit rámec pro boj s diskriminací na základě rasy nebo etnického původu s cílem zavést v členských státech zásadu rovného zacházení(13).
V rámci své oblasti působnosti je konkrétním vyjádřením zásady zákazu diskriminace na základě rasy a etnického původu, která je zakotvena v článku 21 Listiny(14).
Odůvodnění směrnice popisuje ochranu proti diskriminaci jako obecné právo a v tomto směru odkazuje na různé mezinárodní smlouvy, které uvedené právo uznávají(15).
26.      Dále v bodech 9, 12 a 13 odůvodnění unijní normotvůrce zamýšlel zdůraznit, že: i) diskriminace na základě rasy nebo etnického původu může ohrozit dosažení cílů Smlouvy, zejména dosažení vysoké úrovně zaměstnanosti a sociální ochrany, zvyšování životní úrovně a kvality života a podpory hospodářské a sociální soudržnosti a solidarity, jakož i cíle rozvíjet Evropskou unii jako prostor svobody, bezpečnosti a práva, a dále že ii) zákaz jakékoli diskriminace tohoto typu má zejména zajistit rozvoj demokratických a tolerantních společností, které umožňují účast všech jednotlivců bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ(16).
27.      Oblast působnosti směrnice 2000/43 je široká.
Ratione personae zahrnuje všechny fyzické osoby a chrání je před diskriminací na základě rasy nebo etnického původu(17).
Uvedená ochrana se použije na veřejný i soukromý sektor včetně veřejných subjektů(18).
Ratione materiae překračuje rámec přístupu k zaměstnání a samostatně výdělečné činnosti a vztahuje se na oblasti taxativně vyjmenované v čl. 3 odst. 1(19).
28.      Jak Soudní dvůr ustáleně judikuje, s ohledem na účel směrnice 2000/43 a povahu práv, která má chránit, její oblast působnost nemůže být vymezena restriktivně(20).
Uvedený závěr se použije na pojmy směrnice, které vymezují její věcnou působnost, jako zaměstnání, odborné poradenství a vzdělávání, pracovní podmínky, sociální ochrana a výhody a samozřejmě vzdělání(21).
29.      Zahrnuje uvedený široký výklad pojmu „vzdělání“ rovněž udělování stipendií?
30.      Udělování stipendií jako takové neodpovídá duševnímu procesu, který představuje vzdělání.
Týká se přístupu ke vzdělání.
31.      Podle mého názoru je však přístup ke vzdělání nezbytnou součástí samotného vzdělání, zejména v kontextu právního nástroje pro boj proti diskriminaci.
32.      Pro účely boje proti diskriminaci, pokud by byl vynechán přístup ke vzdělání, co by zůstalo v pojmu „vzdělání“? V učebně (pokud zaujmeme velmi klasický pohled na vzdělání) může každý sedět vepředu a každý může klást otázky.
V dnešní době by bylo nepředstavitelné, že by určitá etnická skupina musela sedět vzadu a nebylo by jí dovoleno oslovit učitele.
Stejně samozřejmě by všichni studenti měli být hodnoceni podle stejných kritérií, podle svých zásluh, a nikoliv jejich rasy nebo etnického původu, a všichni studenti by měli po úspěšném absolvování stejných lekcí získat stejný diplom(22).
Avšak možnost být za stejných podmínek přijat na všechny školy a být připuštěn ke všem lekcím odpovídá přístupu ke vzdělání.
Bez tohoto přístupu nemůže existovat žádné vzdělání.
Aby bylo jasno, slovo „vzdělání“ nutně zahrnuje slova „přístup ke“ vzdělání; uvedená slova jsou koexistující a vzájemně provázaná a oddělit je od sebe by zbavilo směrnici jejího účelu boje proti diskriminaci ve vzdělání.
33.      Přístup ke vzdělání má samozřejmě mnoho součástí.
Mohl by jím být fyzický přístup do budovy, zavedení systému numeru clausu, aby byl regulován počet studentů, schopnost půjčit si nebo koupit učebnice, schopnost hradit životní náklady (mezi mnoha jinými).
Školy, univerzity a jiné instituce proto často udělují stipendia na pokrytí poplatků za vzdělávací programy, cestovní výdaje vzniklé studiem v zahraničí nebo životní náklady (ať už v penězích nebo v nepeněžitých dávkách, jako je poskytnutí bezplatného ubytování nebo stravování).
34.      Financování je zásadním aspektem přístupu ke vzdělání.
Vyloučení určité etnické skupiny z takového financování znamená, zejména u vzdělávacích programů, za něž jsou stanoveny velmi vysoké poplatky, vyloučení uvedené skupiny ze vzdělávání.
To vede k zachování jakékoliv diskriminace dotčené skupiny.
Jak uvedla Komise ve svém návrhu směrnice, vysoká kvalita vzdělání je předpokladem pro úspěšnou integraci do společnosti a nemělo by být opomíjeno rovné zacházení při výběrových řízeních (tj. v přístupu ke vzdělání)(23).
Teleologický výklad pojmu „vzdělání“ mluví jasně ve prospěch zahrnutí aspektů přístupu ke vzdělání do oblasti působnosti směrnice.
35.      Posouzení pojmu „vzdělání“ v obecnějším kontextu unijního práva ukazuje na stejný závěr.
Právo na vzdělání (a přístup k odborné přípravě), jakož i ochrana před diskriminací na základě rasy nebo etnického původu jsou základní práva uznaná články 14 a 21 Listiny.
Při rozhodování, jak vykládat pojem „vzdělání“ v kontextu směrnice 2000/43, je důležité mít na paměti, že uvedená otázka je položena při střetu dvou základních práv.
36.      Judikatura Soudního dvora již pojem vzdělání vyložila široce ve věcech týkajících se rovného zacházení tak, že zahrnuje aspekty přístupu ke vzdělání.
Tak v řízení zahájeném dvěma německými studenty, jimž Nizozemsko odmítlo přiznat stejné financování studií jako nizozemským studentům, Soudní dvůr konstatoval, že zásada rovného zacházení v přístupu ke vzdělávacím kurzům pro děti migrujících pracovníků stanovená v čl. 12 nařízení (EHS) č. 1612/68(24) neodkazuje pouze na pravidla týkající se samotného přijetí, nýbrž rovněž na obecná opatření určená k usnadnění docházky za účelem vzdělávání(25).
37.      Obdobně při výkladu článku 7 Smlouvy o EHS (nyní čl. 21 odst. 2 SFEU) Soudní dvůr konstatoval, že zásada rovného zacházení v podmínkách přístupu k odborné přípravě se použije nejen na požadavky stanovené dotčeným vzdělávacím zařízením, jako jsou poplatky za zápis, ale také na jakékoli opatření, které může zabránit výkonu uvedeného práva, jako právo pobytu v členském státu, kde kurz probíhá(26).
38.      Ve věci Bidar Soudní dvůr vysvětlil, že po zavedení pojmu občanství Unie ve Smlouvě o ES spolu s vložením kapitoly věnované mimo jiné vzdělání a odborné přípravě spadá situace občana Unie, který legálně pobývá v jiném členském státě, pro účely získání podpory poskytované studentům ke krytí jejich životních nákladů, ať již ve formě dotované půjčky, nebo stipendia, do působnosti zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti.
Soudní dvůr zde nerozlišoval mezi různými aspekty přístupu ke vzdělání krytému financováním(27).
39.      Kromě toho jak Komise konstatovala při jednání, bez ohledu na to, že článek 165 SFEU upravující pravomoc Evropské unie v oblasti vzdělávání výslovně nezmiňuje financování studia, uvedený článek sloužil jako právní základ pro zřízení programu Erasmus+, který zahrnuje mimo jiné financování vzdělávací mobility jednotlivců(28).
Tato skutečnost podle mého názoru odráží význam připisovaný přístupu ke vzdělání unijním normotvůrcem jakožto základní aspekt vzdělání.
40.      Nicméně k tomu, aby bylo možné rozhodnout, zda je udělování stipendia zahrnuto v působnosti čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/43, či nikoliv, bych nehledala vodítko v čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2003/109/EC (tato myšlenka byla zkoumána při jednání)(29).
Uvedené ustanovení se týká rovného zacházení s dlouhodobě pobývajícími rezidenty a státními příslušníky hostitelského členského státu, pokud jde o „všeobecné a odborné vzdělávání, včetně stipendií v souladu s vnitrostátními právními předpisy“.
Z odkazu na „vnitrostátní právní předpisy“ je zřejmé, že výklad uvedeného ustanovení, pokud se jedná o to, co představuje „stipendium“, nemá být prováděn podle zásad použitelných na autonomní pojmy unijního práva (viz body 20 a 21 výše).
V tomto kontextu a vzhledem k odlišné osobní a věcné působnosti uvedených dvou směrnic nepovažuji za vhodné se při výkladu pojmu „vzdělání“ v kontextu směrnice 2000/43 opírat o směrnici 2003/109.
41.      Pokud jde o legislativní historii směrnice 2000/43, čl. 3 odst. 1 písm. g) návrhu Komise vysvětlil, že působnost pojmu „vzdělání“ má být „včetně grantů a stipendií při plném respektování odpovědnosti členských států za obsah výuky a organizaci vzdělávacích systémů a jejich kulturní a jazykové rozmanitosti“(30).
Uvedené vysvětlení však bylo z finálního znění směrnice přijatého Radou odstraněno.
Nadace a německá vláda se domnívají, že uvedená skutečnost svědčí o tom, že se unijní normotvůrce vědomě rozhodl vyloučit granty a stipendia z působnosti uvedeného ustanovení.
42.      S uvedeným výkladem nesouhlasím.
43.      Věta, jež byla odstraněna z finálního znění, zahrnovala rovněž povinnost respektovat odpovědnost členských států za obsah výuky a organizaci svých vzdělávacích systémů.
Uvedená věta opakuje slovo od slova čl. 165 odst. 1 SFEU, který stanoví pravomoc Unie v oblasti vzdělávání.
Přestože čl. 165 odst. 1 SFEU není právním základem směrnice 2000/43, věcná působnost uvedené směrnice se přirozeně omezuje na pravomoci svěřené EU(31).
Proto úmysl normotvůrce, když odstranil větu „při plném respektování odpovědnosti členských států za obsah výuky a organizaci vzdělávacích systémů a jejich kulturní a jazykové rozmanitosti“ z čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/43 nemohl změnit rozsah působnosti uvedeného ustanovení.
A zatímco úmysl normotvůrce při odstraňování uvedeného textu není jistý, je jistě možným vysvětlením, že účelem bylo odstranění tautologického znění.
Odstranění zjednodušuje znění uvedeného ustanovení, aniž by byl měněn rozsah jeho působnosti, a zároveň je odstraněním odkazu na pravomoci členských států zdůrazněna autonomní povaha použitých pojmů.
Logicky se stejný závěr použije na první část věty, jež byla odstraněna, totiž „včetně grantů a stipendií“.
Nadace a německá vláda tvrdí, že uvedená slova byla odstraněna za účelem zúžení definice.
Ale může tomu být i naopak: tedy tak, že účelem odstranění bylo zajistit širokou definici.
44.      Na uvedeném závěru nic nemění skutečnost, že jiné pojmy definující oblast působnosti směrnice [v písmenech a) až e) a h) čl.
3 odst. 1] jsou dále vysvětleny větou začínající slovem „včetně“.
Nepřesvědčil mě ani argument, že skutečnost, že pojmy odborné poradenství a vzdělávání jsou v čl. 3 odst. 1 písm. b) zmíněny odděleně, dokládá úmysl zúžit rozsah působnosti pojmu vzdělání.
45.      Odborné poradenství a vzdělávání jsou úzce spojeny s přístupem k zaměstnání, a jsou tedy zmíněny přímo za uvedeným aspektem.
V době, kdy odborné vzdělávání bylo jediným pojmem ve Smlouvě o EHS spojeným se vzděláním, Soudní dvůr shledal, že obecně představuje vysokoškolské vzdělání „odborné vzdělávání“ ve smyslu článku 128 Smlouvy o EHS, a proto další poplatek za zápis účtovaný studentům, kteří jsou státními příslušníky jiných členských států, zakládá diskriminaci na základě státní příslušnosti v rozporu s článkem 7 Smlouvy o EHS.
Je jasné, že v uvedené věci Soudní dvůr pojem „odborné vzdělávání“ vykládal široce a cíleně tak, že je zakázána diskriminace na základě státní příslušnosti ve vysokoškolském vzdělávání.
Existuje zde analogie s projednávanou věcí v tom ohledu, že by měly být použity stejné metody výkladu, aby se dospělo k širšímu použití předmětného předpisu(32).
46.      Komise při jednání uvedla, že udělování stipendií může být rovněž zahrnuto v čl. 3 odst. 1 písm. f) směrnice 2000/43 (sociální výhody).
Uvedená otázka může být důležitá, pokud by Soudní dvůr shledal, že udělování stipendií nespadá do oblasti působnosti vzdělání.
47.      Návrh Komise stanoví, že sociální výhody mají hospodářskou a kulturní povahu, jako zlevněné jízdné ve veřejné dopravě nebo dotované stravování ve školách pro děti z rodin s nízkým příjmem(33).
Soudní dvůr již konstatoval, že finanční pomoc na obživu a vzdělání poskytnutá za účelem vysokoškolského studia vedoucího k získání profesní kvalifikace představuje sociální výhodu ve smyslu čl.
7 odst. 2 nařízení č. 1612/68(34).
Podle mého názoru se uvedené týká financování studia, které je „horizontální“ – tj. udělované každému podle kritérií vztahujících se například k příjmu nebo situaci v oblasti zaměstnanosti studentů nebo jejich rodičů.
Mám za to, že takové případy se vztahují k přístupu ke „vzdělání“ a také představují „sociální výhodu“.
To znamená, že nelze vyloučit přesah působnosti uvedených dvou ustanovení.
Avšak v případě, kdy je financování poskytnuto omezenému počtu studentů podle kritérií vztahujících se k jejich studijním výsledkům nebo jiným zásluhám (jak tomu je, jak se zdá, v původním řízení), mělo by uvedené financování podle mého názoru spadat do rozsahu působnosti pojmu „vzdělání“.
48.      Ze všeho výše uvedeného vyplývá, že pojem „vzdělání“ v kontextu směrnice 2000/43 musí být vykládán široce a že zahrnuje aspekty, které souvisejí s přístupem ke vzdělání, jako je financování prostřednictvím stipendií.
Musí však existovat skutečná vazba mezi financováním a vzděláním.
Stipendium takovou vazbu má, pokud kryje například poplatky za zápis a školné, cestovní výdaje spojené s kurzy, které se konají v jiném státě, nebo náklady na obživu, je-li účelem umožnit studentům docházet na své kurzy(35).
Uvedené aspekty musí ověřit vnitrostátní soud.
49.      Proto uzavírám, že pojem „vzdělání“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/43 zahrnuje udělování stipendií na podporu výzkumných či studijních projektů v zahraničí.
Je úkolem vnitrostátního soudu, aby ověřil existenci skutečné vazby mezi poskytovaným financováním a „vzděláním“.
Závěry
50.      Ve světle výše uvedených úvah navrhuji, aby Soudní dvůr na otázku položenou Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr) odpověděl následovně:
„Pojem ‚vzdělání‘ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, zahrnuje udělování stipendií na podporu výzkumných nebo studijních projektů v zahraničí.
Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil existenci skutečné vazby mezi poskytovaným financováním a ‚vzděláním‘.“
1      Původní jazyk: angličtina.
2      „Ὅτι μὲν οὖν τῷ νομοθέτῃ μάλιστα πραγματευτέον περὶ τὴν τῶν νέων παιδείαν, οὐδεὶς ἂν ἀμφισβητήσειε […] τίς δ᾽ἔσται ἡ παιδεία […] δεῖ μὴ λανθάνειν.“ Aristotelés, Politika, kniha osmá.
3      Článek 14 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst.
2000, C 364, s. 1) (dále jen „Listina“).
4      Směrnice ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst.
2000, L 180, s. 22; Zvl. vyd.
5      Článek 1.
6      Účelem nadace je podle jejího statutu podpora vysokoškolského vzdělání mladých lidí, jejichž velký vědecký nebo umělecký talent a osobnost zakládají očekávání, že tito mladí lidé dosáhnou zvláštních úspěchů při službě společnosti.
Cílem „právnického programu Bucerius“ je umožnit zvláště kvalifikovaným absolventům právnického studia v Německu seznámit se se zahraničními právními systémy a jazyky, jakož i získat zkušenosti v zahraničí.
7      V tomto směru viz rozsudek ze dne 2. března 2017, J. D., C‑4/16, EU:C:2017:153, body 23 a 24 a citovaná judikatura.
8      Rozsudek ze dne 3. září 2014, Deckmyn a Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, bod 19 a citovaná judikatura.
9      Uvedená definice vzdělání je obsažena v Collinsově slovníku angličtiny.
Oxfordský slovník angličtiny obsahuje definici „proces poskytování a absolvování systematické výuky, zejména ve škole či na univerzitě“.
Společně uvedené dvě definice odpovídají obvyklému chápání významu pojmu „vzdělání“.
10      Definice „vzdělání“ ve francouzštině obsažená ve slovníku Petit Robert se mi zdá být ještě širší: „mise en œuvre des moyens propres à assurer la formation et le développement d’un être humain“.
V němčině, tedy jednacím jazyku v projednávané věci, Duden – Deutsches Universalwörterbuch pod pojmem „Bildung“ uvádí „a)das Bilden (5), Erziehung: die B. der Jugend; mehr für die B. tun; b) das Gebildetsein; das Ausgebildetsein; erworbenes Allgemeinwissen: eine wissenschaftliche, künstlerische, humanistische B.; seine B. vervollständigen, vertiefen; eine umfassende B. besitzen; eine vorzügliche B. erhalten; ein Mann von B.
(ein gebildeter Mann); das gehört zur allgemeinen B.
(das sollte jeder Gebildete wissen); c) (seltener) gutes Benehmen: sie hat keine B.
(weiß nicht, was sich schickt)“.
Z etymologického hlediska průzkum různých jazykových verzí směrnice ukazuje, že sedm z nich (anglicky: „education“, francouzsky: „éducation“, maltsky: „edukazzjoni“, polsky: „edukacji”, portugalsky: „educação”, rumunsky: „educația“ a španělsky: „educación“) používá slovo, které je etymologicky odvozeno z latinského slovesa educare „vychovávat, vychovat, vzdělávat“, souvisejícího s educere „ukázat, vést“.
11      Mezinárodní standardní klasifikace vzdělání odkazuje na mezinárodní klasifikaci pro třídění vzdělávacích programů a souvisejících kvalifikací podle úrovní a oborů navrženou Organizací OSN pro výchovu, vědu a kulturu.
Uvedená definice je částečně reprodukována jako definice „vzdělávání“ v čl. 2 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 452/2008 ze dne 23. dubna 2008 o vypracovávání a rozvoji statistik o vzdělávání a celoživotním učení (Úř. věst.
12      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 ze dne 11. prosince 2013, kterým se zavádí program „Erasmus+“: program Unie pro vzdělávání, odbornou přípravu, mládež a sport a zrušují rozhodnutí č. 1719/2006/ES, č. 1720/2006/ES a č. 1298/2008/ES (Úř. věst.
2013, L 347, s. 50), definuje „celoživotní učení“ jako „veškeré všeobecné vzdělávání, odborné vzdělávání a příprava, neformální a informální učení v průběhu života, jejichž výsledkem je zdokonalení znalostí, dovedností a schopností nebo zapojení do společnosti v osobní, občanské, kulturní, sociální nebo se zaměstnáním související perspektivě, včetně poskytování poradenských služeb“.
13      Článek 1.
14      Rozsudek ze dne 16. července 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, body 58 a 72 a citovaná judikatura.
15      Bod 3 odůvodnění.
16      Viz též rozsudek ze dne 16. července 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, bod 74.
17      Článek 3 odst. 1 a bod 16 odůvodnění.
Poskytnutá ochrana se podle potřeby vztahuje i na právnické osoby, pokud jsou diskriminovány na základě rasy nebo etnického původu svých členů.
18      Článek 3 odst. 1.
19      Viz bod 12 odůvodnění směrnice a rozsudek ze dne 12. května 2011, Runevič-Vardyn a Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, body 41 a 42.
V tomto ohledu je její oblast působnosti širší než oblast působnosti směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst.
2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd.
20      Rozsudek ze dne 16. července 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, bod 42 a citovaná judikatura.
21      Viz v tomto směru k přístupu ke zboží a dodávkám zboží [čl. 3 odst. 1 písm. h) směrnice 2000/43] rozsudek ze dne 16. července 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, bod 43.
22      Na tomto místě poznamenávám, že segregace ve vzdělání z rasových a etnických důvodů byla normou v režimu apartheidu v Jižní Africe a že ženám, přestože složily úplně stejné zkoušky jako jejich mužské protějšky, nebyly udělovány tituly na Cambridgeské univerzitě do prosince 1947.
23      Návrh směrnice Rady, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, COM(1999) 566 final (dále jen „návrh Komise“), s. 5.
24      Nařízení Rady ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst.
1968, L 257, s. 2; Zvl. vyd.
05/01, s. 15), zrušené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (Úř. věst.
Podotýkám, že uvedené nařízení sloužilo jako inspirace pro Komisi a její vysvětlení některých pojmů použitých ve směrnici 2000/43; návrh Komise, s. 7.
25      Viz rozsudek ze dne 15. března 1989, Echternach a Moritz, 389/87 a 390/87, EU:C:1989:130, bod 33.
V předcházející věci, která se rovněž týkala článku 12 nařízení č. 1612/68, Soudní dvůr konstatoval v rozsudku ze dne 3. července 1974, Casagrande, 9/74, EU:C:1974:74, bod 7, že „integrace předpokládá, že v případě dítěte zahraničního pracovníka, které si přeje mít středoškolské vzdělání, může takové dítě využít výhod […] vztahujících se ke vzdělávacím grantům za stejných podmínek jako občané, kteří jsou ve stejném postavení“.
26      Rozsudek ze dne 26. února 1992, Raulin, C‑357/89, EU:C:1992:87, bod 34.
27      Rozsudek ze dne 15. března 2005, C‑209/03, EU:C:2005:169, body 39 až 42.
Uvedený rozsudek znamenal vývoj oproti předchozí judikatuře, kde Soudní dvůr konstatoval, že za daného (tehdejšího) stavu vývoje práva Společenství spadají vzdělání a podpora poskytovaná studentům na obživu a přípravu mimo pravomoci EHS; viz rozsudek ze dne 21. června 1988, Lair, 39/86, EU:C:1988:322, bod 15.
28      Nařízení (EU) č. 1288/2013.
29      Směrnice Rady 2003/109 ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst.
2004, L 16 s. 44; Zvl. vyd.
30      Návrh Komise, s. 8.
31      Článek 3 odst. 1 směrnice.
32      Viz rozsudek ze dne 2. února 1988, Blaizot a další, 24/86, EU:C:1988:43, body 10 až 24, zejm.
33      Návrh Komise, s. 7.
34      Viz rozsudek ze dne 15. prosince 2016, Depesme a další, C‑401/15 až C‑403/15, EU:C:2016:955, bod 38 a citovaná judikatura.
Návrh Komise výslovně čerpá inspiraci (na s. 7) z nařízení č. 1612/68 ohledně pojmu „sociální výhody“.
35      V tomto ohledu jsem toho názoru, že unijní právo se zjevně vyvinulo od doby, kdy Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 21. června 1988, Brown, 197/86, EU:C:1988:323, v bodě 18 konstatoval, že „v této fázi vývoje práva Společenství spadá podpora poskytovaná studentům na obživu a vzdělání v zásadě mimo rozsah Smlouvy o EHS pro účely článku 7 Smlouvy o EHS“.
Viz rozsudek ze dne 15. března 2005, Bidar, C‑209/03, EU:C:2005:169, body 39 až 42, citované v bodě 38 výše.
A fortiori tomu tak musí být v kontextu směrnice 2000/43, vezmeme-li v úvahu její účel a systematiku, jak jsou posuzovány v bodech 24 a násl. výše.

ELEANOR SHARPSTON

11. září 2018

Heiko Jonny

Maniero

studentům

první státní zkoušku z práva

Heiko Jonny

Maniero

italský státní příslušník

narozený a žijící v Německu

Bachelor of Laws

univerzitě

11. prosince 2013

H. J.

Maniero

právnický program Bucerius

17. ledna 2014

první státní zkoušku z práva

H.

J.

Maniero

pětiletý titul

druhou státní zkouškou z práva

H. J.

Maniero

H. J.

Maniero

Maniero

první státní zkoušky z práva

první státní zkoušky z práva

první státní zkoušku z práva

H.

J. Maniero

30. května 2018

H.

J. Maniero

studenti

studenti

studentů

studenty

studentům

Bidar

studentům

studentům

studentů

studentů

studentům

29. června 2000

Aristotelés

29. června 2000

„právnického programu Bucerius“

2. března 2017

3. září 2014

Deckmyn

ve škole či na univerzitě

23. dubna 2008

11. prosince 2013

16. července 2015

16. července 2015

12. května 2011

Runevič-Vardyn

Wardyn

27. listopadu 2000

16. července 2015

16. července 2015

tituly na Cambridgeské univerzitě

prosince 1947

15. října 1968

5. dubna 2011

15. března 1989

Echternach

Moritz

3. července 1974

Casagrande

26. února 1992

Raulin

15. března 2005

studentům

21. června 1988

Lair

25. listopadu 2003

2. února 1988

Blaizot

15. prosince 2016

Depesme

21. června 1988

Brown

studentům

15. března 2005

Bidar


FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
E.
SHARPSTON
fremsat den 11. september 2018(1)
Sag C-457/17
Heiko Jonny Maniero
mod
Studienstiftung des deutschen Volkes eV
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (forbundsdomstol, Tyskland))
»Direktiv 2000/43/EF – ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse – artikel 3, stk. 1, litra g) – uddannelse – stipendier tildelt studerende, der har bestået den første juridiske statseksamen«
1.        »Der er næppe nogen, der vil bestride, at Lovgiveren først og fremmest bør tage sig af Ungdommens Opdragelse […] men man må også gøre sig klart, hvad Opdragelsen egentlig bestaar i […]« (2).
2.        EU-lovgiver har rent faktisk vedtaget lovgivning i denne henseende, der bl.a. anerkender retten til uddannelse som en grundlæggende rettighed (3).
Lovgiver har imidlertid ikke defineret begrebet »uddannelse«.
Denne anmodning om præjudiciel afgørelse fordrer, at Domstolen besvarer dette ældgamle spørgsmål, der nu rejses i EU-lovgivningssammenhæng, nærmere bestemt i sammenhæng med Rådets direktiv 2000/43/EF (4).
Hvad består uddannelse i?
Retsforskrifter
Direktiv 2000/43
3.        Formålet med direktiv 2000/43 er at fastlægge en ramme for bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse (5).
4.        Artikel 2, stk. 1, forbyder både direkte og indirekte forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse.
I henhold til artikel 2, stk. 2, foreligger der direkte forskelsbehandling, »når en person på grund af race eller etnisk oprindelse behandles ringere end en anden bliver, er blevet eller ville blive behandlet i en tilsvarende situation«, og indirekte forskelsbehandling, »hvis en tilsyneladende neutral bestemmelse, betingelse eller praksis vil stille personer af en bestemt race eller etnisk oprindelse særlig ufordelagtigt i forhold til andre personer, medmindre den pågældende bestemmelse, betingelse eller praksis er objektivt begrundet i et legitimt mål, og midlerne til at opfylde det er hensigtsmæssige og nødvendige«.
5.        I henhold til artikel 3, stk. 1, finder direktivet, »[i]nden for de beføjelser, traktaten tillægger Fællesskabet, […] for så vidt angår både den offentlige og den private sektor, herunder offentlige organer, anvendelse på alle personer for så vidt angår: […] g) uddannelse […]«.
National lovgivning
6.        Direktiv 2000/43 blev gennemført i Tyskland i form af Allgemeines Gleichbehandlungsgesetzt (ligebehandlingsloven).
7.        I ligebehandlingslovens § 1 forbydes enhver form for forskelsbehandling på grund af bl.a. race og etnisk oprindelse.
§ 2, stk. 1, nr. 7, hvorved artikel 3, stk. 1, litra g), i direktiv 2000/43 gennemføres, definerer forbuddets omfang som omfattende forskelsbehandling i forbindelse med bl.a. uddannelse.
§ 3, stk. 1 og 2, definerer direkte og indirekte forskelsbehandling som forbudt ved denne lov.
Faktiske omstændigheder, retsforhandlinger og de præjudicielle spørgsmål
8.        Heiko Jonny Maniero er en italiensk statsborger, der er født og har bopæl i Tyskland.
I 2013 erhvervede han en bachelorgrad i jura fra et universitet i Armenien.
9.        Den 11. december 2013 kontaktede Heiko Jonny Maniero Studienstiftung des deutschen Volkes eV (en tysk akademisk stipendiefond, herefter »fonden«), som er en registreret forening, der uddeler stipendier til støtte af forsknings- og studieprojekter i udlandet, idet han var interesseret i at ansøge om et stipendium til et »Bucerius jura-program« (6).
10.      Fonden svarede den 17. januar 2014, at ansøgere skulle have bestået den første juridiske statseksamen.
Heiko Jonny Maniero svarede, at den »femårige universitetsgrad«, som han havde erhvervet i Armenien, kunne sammenlignes med den anden juridiske statseksamen, da den kvalificerer indehaveren til at beklæde et dommerembede eller virke som advokat i Armenien.
Han gav udtryk for, at fondens krav kunne være i strid med ligebehandlingsloven i form af forskelsbehandling på grund af etnisk eller social oprindelse.
11.      Heiko Jonny Maniero søgte ikke stipendiet.
I den efterfølgende korrespondance med fonden anførte han, at det var fondens afvisende holdning, der havde afholdt ham fra at søge.
12.      Heiko Jonny Maniero anlagde sag ved Landgericht (regional ret i første instans, Tyskland) og nedlagde påstand om, at fonden skulle tilpligtes at fjerne og undlade forskelsbehandling af ham på grund af hans alder eller oprindelse og betale ham 18 734,60 EUR i erstatning og til dækning af rejseudgifter.
Heiko Jonny Maniero fik ikke medhold i denne sag, ligesom hans efterfølgende appel heller ikke blev taget til følge.
13.      Heiko Jonny Maniero iværksatte dernæst en revisionsappel ved Bundesgerichtshof (herefter »den forelæggende ret«).
14.      Sidstnævnte har bemærket, at appellen kun kan tages til følge, hvis tildelingen af stipendier er omfattet af begrebet uddannelse i ligebehandlingslovens § 2, stk. 1, nr. 7, hvormed artikel 3, stk. 1, litra g), i direktiv 2000/43 gennemføres.
Hvis dette er tilfældet, er næste spørgsmål, hvorvidt kravet om, at den første juridiske statseksamen skal være bestået, udgør indirekte forskelsbehandling, der forbydes i ligebehandlingslovens § 3, stk. 2, hvormed artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43 gennemføres.
På denne baggrund har den forelæggende ret forelagt Domstolen følgende spørgsmål:
»1)      Er en registreret forenings tildeling af stipendier til støtte af forsknings- eller studieprojekter i udlandet omfattet af begrebet »uddannelse« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra g), i direktiv 2000/43[…]?
2)      Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
Udgør det en indirekte forskelsbehandling af en ansøger som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43[…], når det i forbindelse med tildelingen af de i det første spørgsmål nævnte stipendier opstilles som en betingelse for at deltage, at man har bestået den første juridiske statseksamen i Tyskland, når ansøgeren, som er EU-borger, ganske vist har bestået en [tilsvarende] eksamen i et ikke-EU-land, uden at valget af dette eksamenssted hænger sammen med ansøgerens etniske oprindelse, men han på grund af sin bopæl i Tyskland og flydende beherskelse af det tyske sprog på samme måde som en indlænding havde mulighed for at aflægge den første juridiske statseksamen efter et jurastudium i Tyskland?
Gør det i denne forbindelse en forskel, at stipendieprogrammet uden at være tilknyttet diskriminerende kriterier har som mål at formidle kendskab til udenlandske retssystemer, udlandserfaring og sprogkundskaber til kandidater fra jurastudiet i Tyskland ved at støtte et forsknings- eller studieprojekt i udlandet?«
15.      Fonden, den tyske regering og Europa-Kommissionen har indgivet skriftlige indlæg.
Heiko Jonny Maniero, fonden, den tyske regering og Kommissionen har afgivet mundtlige indlæg i retsmødet den 30. maj 2018.
16.      I overensstemmelse med Domstolens anmodning vil jeg begrænse mig til i dette forslag til afgørelse at undersøge det første spørgsmål.
Bedømmelse
17.      Den forelæggende ret ønsker oplyst, om en registreret forenings tildeling af stipendier til støtte af forsknings- eller studieprojekter i udlandet falder inden for rammerne af artikel 3, stk. 1, litra g), i direktiv 2000/43 som værende omfattet af »uddannelse«.
Jeg bemærker indledningsvis, at denne sag omhandler begrebet »uddannelse« i forbindelse med direktiv 2000/43 og ikke de mulige følger for anerkendelse af eksamensbeviser eller fri bevægelighed for personer.
18.      Fonden og den tyske regering har gjort gældende, at begrebet uddannelse bør fortolkes således, at det ikke omfatter tildelingen af stipendier.
De har hovedsageligt begrundet deres anbringende med forarbejderne til direktivet og dets opbygning.
19.      Kommissionen på den anden side har anført, at direktiv 2000/43 bør fortolkes bredt, hvilket anbringende Heiko Jonny Maniero er enig i. Deraf følger, at tildelingen af stipendier bør være omfattet af ordet »uddannelse« i artikel 3, stk. 1, litra g).
20.      I henhold til Domstolens faste praksis følger det såvel af kravene om en ensartet anvendelse af EU-retten som af lighedsprincippet, at en bestemmelse i EU-retten, der ikke indeholder nogen udtrykkelig henvisning til medlemsstaternes lovgivning med henblik på at fastlægge dens betydning og rækkevidde, normalt skal undergives en selvstændig og ensartet fortolkning i hele Den Europæiske Union.
Ligesom formuleringen i direktiv 2000/43 ikke giver konkret vejledning om, hvordan udtrykket »uddannelse« skal forstås, indeholder direktivet heller ikke en henvisning til nationale forskrifter for så vidt angår forståelsen af dette udtryk.
Det følger heraf, at med henblik på anvendelse af direktivet skal »uddannelse« anses for at betegne et selvstændigt begreb i EU-retten, som skal fortolkes ensartet på samtlige medlemsstaters område (7).
21.      Det fremgår af Domstolens faste praksis, at fastlæggelsen af betydningen og rækkevidden af et udtryk, der ikke er defineret i EU-retten, bør ske efter dets sædvanlige betydning i almindelig sprogbrug, idet der også skal tages hensyn til den kontekst, hvori det anvendes, og de mål, der forfølges med den lovgivning, som det udgør en del af (8).
22.      Uddannelse forstås almindeligvis som »the act or process of acquiring knowledge, especially systematically during childhood and adolescence« (9).
Det skorter ikke på illustrative definitioner på »uddannelse« (10).
Således foreslår Den internationale standardklassifikation af uddannelser (2011) følgende definition: »the processes by which societies deliberately transmit their accumulated information, knowledge, understanding, attitudes, values, skills, competencies and behaviours across generations.
It involves communication designed to bring about learning« (11).
Det følger heraf, at uddannelse er en intellektuel proces.
Uddannelse er således sammensat af to elementer, det ene indholdsmæssigt (»intellektuelt«) og det andet funktionelt (en »proces«).
Undervisning finder sædvanligvis, men ikke altid sted i en skole eller på et universitet.
Jeg ville inkludere forskning i udtrykket, hvis forskningen finder sted på en uddannelsesinstitution, da formålet med sådan forskning er at erhverve og formidle viden nærmere end at fremme kommercielle formål.
Selv om man primært tænker på unge mennesker, når der tales om uddannelse, er det vigtigt at understrege, at uddannelse vedrører alle aldersgrupper.
Livslang læring spiller en vigtig rolle i dag i menneskers faglige og personlige udvikling (12).
Der findes således også initiativer som f.eks. »université du troisième age«, der gør det muligt for mennesker, der ikke længere er erhvervsaktive, at udbygge deres viden.
23.      Ud fra den gængse forståelse af ordet »uddannelse«, der, som jeg skal bemærke, er meget bred, ses tildeling af stipendier ikke nødvendigvis at være omfattet af heraf.
24.      Jeg skal derfor vende mig mod konteksten for og formålet med den lovgivning, hvori dette udtryk indgår.
25.      Formålet med direktiv 2000/43 er at fastlægge en ramme for bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse med henblik på at iværksætte princippet om ligebehandling i medlemsstaterne (13).
Direktivet præciserer inden for sit anvendelsesområde princippet om forbud mod forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse som fastsat i chartrets artikel 21 (14).
Direktivets præambel beskriver beskyttelse mod forskelsbehandling som en universel ret og henviser i den forbindelse til forskellige internationale aftaler, der anerkender denne ret (15).
26.      EU-lovgiver ønskede desuden i 9., 12. og 13. betragtning at tydeliggøre, at: 1) forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse kan være til hinder for opfyldelsen af traktatens mål, særligt opnåelse af et højt beskæftigelsesniveau og et højt socialt beskyttelsesniveau, højnelse af levestandarden og livskvaliteten samt fremme af økonomisk og social samhørighed og solidaritet, ligesom forskelsbehandling også kan undergrave indsatsen for at opfylde målsætningen om udvikling af Den Europæiske Union som et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og at 2) formålet med forbuddet mod enhver form for forskelsbehandling af denne art særligt er at sikre udviklingen af demokratiske og tolerante samfund, hvori alle kan deltage uanset race eller etnisk oprindelse (16).
27.      Anvendelsesområdet for direktiv 2000/43 er bredt.
På det personelle anvendelsesområde dækker direktivet alle fysiske personer og beskytter dem mod forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse (17).
Denne beskyttelse gælder både den offentlige og den private sektor, herunder offentlige organer (18).
Hvad angår det materielle anvendelsesområde rækker det videre end adgang til lønnet eller selvstændig beskæftigelse og omfatter alle de områder, der er opført i den udtømmende liste i artikel 3, stk. 1 (19).
28.      Som det fremgår af Domstolens faste praksis, kan anvendelsesområdet for direktiv 2000/43 ikke fortolkes indskrænkende, henset til direktivets formål og karakteren af de rettigheder, det tilsigter at beskytte (20).
Denne konklusion gælder de udtryk i direktivet, der definerer dets materielle anvendelsesområde som f.eks. beskæftigelse, erhvervsvejledning og erhvervsuddannelse, arbejdsvilkår, social beskyttelse og sociale goder samt naturligvis uddannelse (21).
29.      Omfatter denne brede fortolkning af udtrykket »uddannelse« også tildelingen af stipendier?
30.      Tildelingen af stipendier svarer som sådan ikke til den intellektuelle proces, der udgør uddannelse.
Den vedrører adgangen til uddannelse.
31.      Efter min opfattelse er adgang til uddannelse imidlertid en væsentlig del af uddannelse i sig selv, særligt i forbindelse med en retsakt til bekæmpelse af forskelsbehandling.
32.      Hvis adgangen til uddannelse, netop med henblik på bekæmpelse af forskelsbehandling, blev fjernet, hvad ville der da være tilbage af begrebet »uddannelse«?
I et klasseværelse (for nu at anlægge den helt klassiske vinkel på uddannelse) har alle mulighed for at sidde forrest i klassen, og alle har mulighed for at stille spørgsmål.
Nu om dage ville det være utænkeligt, at en bestemt etnisk gruppe skulle sidde bagest i klassen og ikke have lov til at henvende sig til læreren.
Lige så indlysende er det, at alle studerende skal vurderes ud fra de samme kriterier på grundlag af deres kvalifikationer og ikke deres race eller etniske oprindelse, ligesom alle studerende skal have udstedt samme eksamensbevis efter at have fuldført den samme undervisning (22).
Muligheden for på ens betingelser at blive optaget på alle skoler og på alle studier svarer dog til adgangen til uddannelse.
Uden denne adgang kan uddannelse ikke finde sted.
For at udtrykke det klart indebærer udtrykket »uddannelse« nødvendigvis ordene »adgang til« uddannelse.
De eksisterer side om side og er indbyrdes afhængige, og at skille dem ad ville berøve direktivet dets formål om bekæmpelse af forskelsbehandling i forbindelse med uddannelse.
33.      Adgang til uddannelse består naturligvis af mange delelementer.
Det kan være fysisk adgang til en bygning, indførelse af et numerus clausus-system for at kunne styre antallet af studerende, muligheden for at låne eller købe bøger og evnen til at betale for underhold (blandt mange andre).
Derfor uddeler skoler, universiteter og andre institutioner ofte stipendier til dækning af udgifter til uddannelsesprogrammer, rejseudgifter i forbindelse med studier i udlandet eller underhold (enten i form af penge eller naturalier som f.eks. gratis logi eller gratis måltider).
34.      Økonomisk støtte er et væsentligt aspekt af adgang til uddannelse.
Udelukkelse af en bestemt etnisk gruppe fra disse finansielle midler, især til uddannelsesprogrammer med meget høje studiegebyrer, er ensbetydende med, at denne gruppe udelukkes fra uddannelse.
Dette fastholder enhver eksisterende forskelsbehandling af den pågældende gruppe.
Som det fremgår af Kommissionens forslag til direktivet, er f.eks. uddannelse af god kvalitet en forudsætning for effektiv integration i samfundet, og ligebehandling i udvælgelsesprocedurer (dvs. i adgang til uddannelse) bør ikke undlades (23).
En teleologisk fortolkning af »uddannelse« taler klart for at lade forskellige aspekter af adgang til uddannelse være omfattet af direktivets anvendelsesområde.
35.      En analyse af udtrykket »uddannelse« i en mere generel EU-retlig sammenhæng peger i samme retning.
Retten til uddannelse (og adgang til erhvervsuddannelse) samt beskyttelse mod forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse er grundlæggende rettigheder, der er anerkendt i chartrets artikel 14 og 21.
Når der skal tages stilling til, hvordan »uddannelse« skal fortolkes i forbindelse med direktiv 2000/43, er det vigtigt at huske på, at spørgsmålet ligger i krydsfeltet mellem to grundlæggende rettigheder.
36.      Begrebet uddannelse er allerede blevet fortolket bredt i Domstolens faste praksis i sager vedrørende ligebehandling til også at omfatte forskellige aspekter af adgang til uddannelse.
I en sag anlagt af to tyske studerende, som Nederlandene afslog at give studiestøtte på lige fod med nederlandske studerende, har Domstolen således fastslået, at princippet om ligebehandling i forbindelse med adgang til uddannelser for børn af migrantarbejdstagere i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 1612/68 (24) ikke blot omfatter de egentlige adgangsregler, men også de generelle foranstaltninger, der skal lette adgangen til undervisningen (25).
37.      Tilsvarende har Domstolen ved fortolkningen af artikel 7 i EØF-traktaten (nu artikel 21, stk. 2, TEUF) fastslået, at ligebehandling for så vidt angår betingelserne for adgang til faglig uddannelse ikke blot omfatter de krav, som den pågældende uddannelsesinstitution stiller, f.eks. indskrivningsgebyrer, men i øvrigt enhver foranstaltning, som kan forhindre rettens udøvelse, f.eks. retten til ophold i den medlemsstat, hvor uddannelsen gives (26).
38.      I Bidar-dommen har Domstolen forklaret, at efter indførelsen af begrebet unionsborgerskab og et kapitel i EF-traktaten, som bl.a. omhandler uddannelse og erhvervsuddannelse, er situationen for en unionsborger, der opholder sig lovligt i en anden medlemsstat, omfattet af forbuddet mod forskelsbehandling på grund af nationalitet i forbindelse med tildeling af støtte, som har til formål at dække den studerendes underhold, uanset om denne støtte ydes i form af lån til lav rente eller stipendier.
Domstolen skelnede i den sammenhæng ikke mellem de forskellige aspekter af adgang til uddannelse, der var dækket af støtten (27).
39.      Som Kommissionen desuden har anført i retsmødet, uagtet at artikel 165 TEUF, der regulerer EU’s kompetence vedrørende uddannelse, ikke udtrykkeligt nævner finansiering af studier, har denne artikel tjent som det juridiske grundlag for etablering af programmet Erasmus+, der bl.a. omfatter finansieringskilder til den enkeltes læringsmobilitet (28).
Dette afspejler efter min opfattelse den betydning, som EU-lovgiver tillægger adgang til uddannelse som et afgørende aspekt af uddannelse.
40.      For at afgøre, om tildelingen af stipendium eller støtte er omfattet af artikel 3, stk. 1, litra g), i direktiv 2000/43, vil jeg dog ikke søge vejledning i artikel 11, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2003/109/EF (en ide, der blev overvejet i retsmødet) (29).
Denne bestemmelse vedrører ligebehandling af fastboende udlændinge og statsborgere i værtsmedlemsstaten for så vidt angår »undervisning og erhvervsuddannelse, herunder tilskud og stipendier i overensstemmelse med national lovgivning«.
Det fremgår af henvisningen til »national lovgivning«, at denne bestemmelse for så vidt angår forståelsen af »tilskud og stipendier« ikke skal fortolkes i henhold til de principper, der gælder for selvstændige begreber i EU-retten (jf. punkt 20 og 21 ovenfor).
På denne baggrund og i lyset af de to direktivers forskellige personelle og materielle anvendelsesområde finder jeg det ikke passende at inddrage direktiv 2003/109 i fortolkningen af »uddannelse« i forbindelse med direktiv 2000/43.
41.      For så vidt angår forarbejderne til direktiv 2000/43 fremgår det af artikel 3, stk. 1, litra g), i Kommissionens forslag, at »uddannelse« skulle forstås således, at det »herunder [omfattede] legater og stipendier, hvilket dog ikke tilsidesætter, at det er medlemsstaterne, der har ansvar for indholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne og for deres kulturelle og sproglige mangfoldighed« (30).Disse forklaringer blev imidlertid fjernet i den endelige direktivtekst, der blev vedtaget af Rådet.
Det er fondens og den tyske regerings opfattelse, at dette tyder på, at EU-lovgiver bevidst har valgt at udelade legater og stipendier fra denne bestemmelses anvendelsesområde.
42.      Jeg er ikke enig i denne fortolkning.
43.      Den sætning, der blev fjernet fra den endelige tekst, omfattede ligeledes forpligtelsen til at anerkende, at det er medlemsstaterne, der har ansvaret for undervisningens indhold og uddannelsessystemernes opbygning.
Denne sætning er en ordret gengivelse af artikel 165, stk. 1, TEUF, der fastlægger EU’s kompetence vedrørende uddannelse.
Selv om sidstnævnte ikke indgår i retsgrundlaget for direktiv 2000/43, er dette direktivs materielle anvendelsesområde naturligt begrænset til de beføjelser, der er tillagt EU (31).
Lovgivers hensigt, da lovgiver fjernede sætningen »med fuld respekt for medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne samt deres kulturelle og sproglige mangfoldighed« fra artikel 3, stk. 1, litra g), i direktiv 2000/43, kan således ikke have været at ændre denne bestemmelses anvendelsesområde.
Selv om lovgivers hensigt med at slette denne formulering er uvis, er fjernelsen af overflødig tekst bestemt en plausibel forklaring.
Sletningen forenkler formuleringen af bestemmelsen uden at ændre dens anvendelsesområde, mens den samtidig understreger den selvstændige karakter af de anvendte udtryk ved at fjerne henvisningen til medlemsstaternes beføjelser.
Rent logisk finder samme konklusion anvendelse på første del af den sætning, der blev fjernet, nemlig »herunder stipendier og legater«.
Fonden og den tyske regering har fremført, at disse ord blev slettet med henblik på at indsnævre definitionen.
Den modsatte udlægning, at sletningen blev foretaget for at sikre en bred definition, kunne dog være lige så rigtig.
44.      Denne konklusion ændres ikke af det faktum, at andre udtryk, der definerer direktivets anvendelsesområde [i artikel 3, stk. 1, litra a)-e) og h)], tillige forklares med en sætning, der indledes med »herunder«.
Jeg er heller ikke overbevist om, at det faktum, at erhvervsvejledning og erhvervsuddannelse i artikel 3, stk. 1, litra b), nævnes særskilt, viser, at det var hensigten at indsnævre omfanget af begrebet uddannelse.
45.      Erhvervsvejledning og erhvervsuddannelse hænger tæt sammen med adgang til beskæftigelse og er derfor nævnt i direkte forlængelse af dette aspekt.
På det tidspunkt, hvor faglig uddannelse var det eneste begreb, der var knyttet til uddannelse i EØF-traktaten, fandt Domstolen, at universitetsstudier som hovedregel er »faglig uddannelse« som omhandlet i traktatens artikel 128, og derfor var et supplerende indskrivningsgebyr, som blev pålagt statsborgere fra andre medlemsstater, udtryk for forskelsbehandling på grund af nationalitet i strid med traktatens artikel 7.
Det er tydeligt, at Domstolen i dette tilfælde fortolkede udtrykket »faglig uddannelse« bredt og målrettet for at forhindre forskelsbehandling inden for universitetsuddannelse på grundlag af nationalitet.
Der er en vis analogi til den foreliggende sag, idet de samme fortolkningsmetoder bør anvendes, således at man når frem til en bredere anvendelse af den pågældende regel (32).
46.      Kommissionen har i retsmødet anført, at tildelingen af stipendier også kunne være omfattet af artikel 3, stk. 1, litra f), i direktiv 2000/43 (sociale goder).
Dette spørgsmål kan være vigtigt, hvis Domstolen måtte fastslå, at tildelingen af stipendier ikke falder ind under uddannelse.
47.      Det fremgår af Kommissionens forslag, at sociale goder er af økonomisk eller kulturel art, f.eks. rabatordninger for befordring med offentlige transportmidler eller subsidierede skolemåltider til børn fra lavindkomstfamilier (33).
Domstolen har allerede fastslået, at støtte til underhold og uddannelse, som ydes med henblik på gennemførelse af et erhvervskvalificerende universitetsstudium, udgør en social fordel som omhandlet i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 (34).
Efter min opfattelse dækker dette studiestøtte, der er »horisontal« – dvs. ydes til alle i henhold til kriterier, der er baseret på f.eks. de studerendes eller deres forældres indkomst- eller beskæftigelsessituation.
Jeg anser sådanne situationer for både at vedrøre adgang til »uddannelse« og udgøre et »socialt gode«.
Dette betyder, at en overlapning mellem anvendelsesområdet for de to bestemmelser ikke kan udelukkes.
Hvis støtte tildeles et begrænset antal studerende i henhold til kriterier, der vedrører deres akademiske præstationer eller andre kvalifikationer (hvilket ser ud til at være tilfældet i hovedsagen), er det dog min opfattelse, at denne støtte skal anses for at falde ind under begrebet »uddannelse«.
48.      Det følger af samtlige ovenstående betragtninger, at begrebet »uddannelse« i forbindelse med direktiv 2000/43 skal fortolkes bredt, og at det omfatter aspekter, der vedrører adgang til uddannelse som f.eks. økonomisk støtte i form af stipendier.
Der skal dog være en reel forbindelse mellem den økonomiske støtte og uddannelsen.
Et stipendium anses for at være reelt forbundet med en uddannelse, hvis det dækker f.eks. indskrivnings- og undervisningsgebyrer, rejseudgifter i forbindelse med studier i en anden stat eller udgifter til underhold, hvor formålet er at give studerende mulighed for at følge deres studier (35).
Det påhviler den nationale ret at efterprøve disse aspekter.
49.      Jeg konkluderer derfor, at begrebet »uddannelse« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra g), i direktiv 2000/43 omfatter tildeling af stipendier til støtte af forsknings- eller studieprojekter i udlandet.
Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om der er en reel forbindelse mellem den økonomiske støtte, der ydes, og »uddannelsen«.
Forslag til afgørelse
50.      Under hensyntagen til ovenstående betragtninger foreslår jeg, at Domstolen besvarer det af Bundesgerichtshof (forbundsdomstol, Tyskland) forelagte spørgsmål som følger:
»–      Begrebet »uddannelse« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra g), i Rådets direktiv 2000/43 af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse omfatter tildeling af stipendier til støtte af forsknings- eller studieprojekter i udlandet.
Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om der er en reel forbindelse mellem den økonomiske støtte, der ydes, og »uddannelsen«.«
1 –      Originalsprog: engelsk.
2 –      »Ὅτι μὲν οὖν τῷ νομοθέτῃ μάλιστα πραγματευτέον περὶ τὴν τῶν νέων παιδείαν, οὐδεὶς ἂν ἀμφισβητήσειε […] τίς δ᾽ἔσται ἡ παιδεία […] δεῖ μὴ λανθάνειν«.
Aristoteles, Statslære, 8. bog.
3 –      Artikel 14 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EFT 2000, C 364, s. 1) (herefter »chartret«).
4 –      Direktiv af 29.6.2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse (EFT 2000, L 180, s. 22).
5 –      Artikel 1.
6 –      I henhold til fondens vedtægter er dens formål at fremme videregående uddannelse for unge mennesker, hvis høje videnskabelige eller kunstneriske begavelse og hvis personlighed giver grund til at forvente særlige præstationer i menneskehedens tjeneste.
Formålet med »Bucerius jura-programmet« er at formidle kendskab til udenlandske retssystemer og sprogkundskaber samt udlandserfaring til særligt kvalificerede kandidater fra jurastudiet i Tyskland.
7 –      Jf. i denne retning dom af 2.3.2017, J.D. (C-4/16, EU:C:2017:153, præmis 23 og 24 samt den deri nævnte retspraksis).
8 –      Dom af 3.9.2014, Deckmyn og Vrijheidsfonds (C-201/13, EU:C:2014:2132, præmis 19 og den deri nævnte retspraksis).
9 –      Denne definition af uddannelse fremgår af Collins English Dictionary.
Oxford English Dictionary giver definitionen »the process of giving or receiving systematic instruction, especially at a school or University«.
Samlet set svarer de to definitioner til en almindelig forståelse af, hvad »uddannelse« betyder.
10 –      På fransk forekommer definitionen af »éducation« i Petit Robert mig at være endnu bredere: »mise en œuvre des moyens propres à assurer la formation et le développement d’un être humain«.
På tysk, der er processproget i nærværende sag, angiver Duden – Deutsches Universalwörterbuch for »Bildung«: »a) das Bilden (5), Erziehung: die B. der Jugend; mehr für die B. tun; b) das Gebildetsein; das Ausgebildetsein; erworbenes Allgemeinwissen: eine wissenschaftliche, künstlerische, humanistische B.; seine B. vervollständigen, vertiefen; eine umfassende B. besitzen; eine vorzügliche B. erhalten; ein Mann von B. (ein gebildeter Mann); das gehört zur allgemeinen B. (das sollte jeder Gebildete wissen); c) (seltener) gutes Benehmen: sie hat keine B. (weiß nicht, was sich schickt)«.
Ud fra et etymologisk synspunkt viser en undersøgelse af de forskellige sprogversioner af direktivet, at syv af sprogversionerne (engelsk: »education«, fransk: »éducation«, maltesisk: »edukazzjoni«, polsk: »edukacji«, portugisisk: »educação«, rumænsk: »educația«, og spansk: »educación«) anvender et ord, der etymologisk stammer fra det latinske verbum educare »opdrage, opfostre, uddanne«, der hænger sammen med educere »kalde frem, føre frem«.
11 –      Den internationale standardklassifikation af uddannelser er den kilde, der lægges til grund ved international klassificering, når uddannelsesprogrammer og tilhørende kvalifikationer skal systematiseres efter niveau og område, og som er foreslået af UNESCO.
Denne definition er delvist gengivet i definitionen på »uddannelse« i artikel 2, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 452/2008 af 23.4.2008 om udarbejdelse og udvikling af statistikker over uddannelse og livslang læring (EUT 2008, L 145, s. 227).
12 –      Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1288/2013 af 11.12.2013 om oprettelse af »Erasmus+«: EU-programmet for uddannelse, ungdom og idræt og om ophævelse af afgørelse nr. 1719/2006/EF, 1720/2006/EF og 1298/2008/EF (EUT 2013, L 347, s. 50) definerer »livslang læring« som »al almen uddannelse, erhvervsuddannelse, ikke-formel læring og uformel læring, som man deltager i gennem hele livet, og som resulterer i øget viden, øgede kvalifikationer og øgede kompetencer eller deltagelse i samfundet set i et personligt, samfundsmæssigt, kulturelt, socialt og/eller beskæftigelsesmæssigt perspektiv, herunder udbydelse af rådgivnings- og vejledningstjenester«.
13 –      Artikel 1.
14 –      Dom af 16.7.2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria (C-83/14, EU:C:2015:480, præmis 58 og 72 samt den deri nævnte retspraksis).
15 –      Tredje betragtning.
16 –      Jf. også dom af 16.7.2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria (C-83/14, EU:C:2015:480, præmis 74).
17 –      Artikel 3, stk. 1, og 16. betragtning.
Direktivets beskyttelse omfatter også, hvor det er hensigtsmæssigt, juridiske personer, hvis disse forskelsbehandles på grund af deres medlemmers race eller etniske oprindelse.
18 –      Artikel 3, stk. 1.
19 –      Se 12. betragtning til direktivet samt dom af 12.5.2011, Runevič-Vardyn og Wardyn (C-391/09, EU:C:2011:291, præmis 41 og 42).
I denne henseende er dets anvendelsesområder bredere end anvendelsesområdet for Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT 2000, L 303, s. 16).
20 –      Dom af 16.7.2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria (C-83/14, EU:C:2015:480, præmis 42 og den deri nævnte retspraksis).
21 –      Jf. i denne retning for så vidt angår adgang til og levering af varer [artikel 3, stk. 1, litra h), i direktiv 2000/43], dom af 16.7.2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria (C-83/14, EU:C:2015:480, præmis 43).
22 –      Jeg vil gerne indskyde, at adskillelse inden for uddannelse på grund af race eller etnisk oprindelse var normen under apartheidstyret i Sydafrika, og selv om kvinder aflagde nøjagtig de samme eksamener som deres mandlige medstuderende, fik de først adgang til at erhverve en universitetsgrad ved Cambridge University i december 1947.
23 –      Forslag til Rådets direktiv om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse (KOM(1999) 566 endelig, herefter »Kommissionens forslag«, s. 5).
24 –      Rådets forordning af 15.10.1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467), ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 492/2011 af 5.4.2011 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Unionen (EUT 2011, L 141, s. 1).
Jeg bemærker, at denne forordning tjente som inspiration for Kommissionen og til dens forklaring af nogle de udtryk, der er anvendt i direktiv 2000/43; Kommissionens forslag, s. 7.
25 –      Jf. dom af 15.3.1989, Echternach og Moritz (389/87 og 390/87, EU:C:1989:130, præmis 33).
I en tidligere sag vedrørende artikel 12 i forordning nr. 1612/68 har Domstolen fastslået i dom af 3.7.1974, Casagrande (9/74, EU:C:1974:74, præmis 7), at »integration forudsætter med henblik på en fremmed arbejdstagers barn, der ønsker at deltage i en højere undervisning, at dette barn under samme betingelser som dets ligestillede i bopælsstaten kan nyde […] fordele […] med henblik på at fremme uddannelsen«.
26 –      Dom af 26.2.1992, Raulin (C-357/89, EU:C:1992:87, præmis 34).
27 –      Dom af 15.3.2005 (C-209/03, EU:C:2005:169, præmis 39-42).
Denne dom markerede en udvikling fra tidligere praksis, hvor Domstolen havde fastslået, at på fællesskabsrettens udviklingstrin (på daværende tidspunkt) var den støtte, der blev ydet studerende til underhold og uddannelse, ikke omfattet af EØF-traktatens anvendelsesområde, jf. dom af 21.6.1988, Lair (39/86, EU:C:1988:322, præmis 15).
28 –      Forordning (EU) nr. 1288/2013.
29 –      Rådets direktiv 2003/109 af 25.11.2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (EUT 2004, L 16, s. 44).
30 –      Kommissionens forslag, s. 8.
31 –      Direktivets artikel 3, stk. 1.
32 –      Jf. dom af 2.2.1988, Blaizot m.fl. (24/86, EU:C:1988:43, præmis 10-24, især 19, 20 og 24).
33 –      Kommissionens forslag, s. 7.
34 –      Jf. dom af 15.12.2016, Depesme m.fl. (C-401/15 – C-403/15, EU:C:2016:955, præmis 38 og den deri nævnte retspraksis).
Kommissionens forslag henter (på s. 7) tydeligvis inspiration i forordning nr. 1612/68 vedrørende begrebet »sociale fordele«.
35 –      Det er i den henseende min opfattelse, at der tydeligvis er sket en udvikling af EU-retten, siden Domstolen i sin dom af 21.6.1988, Brown (197/86, EU:C:1988:323, præmis 18), fastslog, at »på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin er en støtte, der tildeles studerende til underhold og uddannelse, principielt ikke omfattet af EØF-traktatens anvendelsesområde, konkret traktatens artikel 7«.
Jf. dom af 15.3.2005, Bidar (C-209/03, EU:C:2005:169, præmis 39-42), der er citeret i punkt 38 ovenfor.
Dette må a fortiori gælde i forbindelse med direktiv 2000/43, idet der tages hensyn til direktivets formål og opbygning som analyseret i punkt 24 ff. ovenfor.

GENERALADVOKAT

SHARPSTON

11. september 2018

Heiko Jonny

Maniero

studerende

den første juridiske statseksamen

Heiko Jonny

Maniero

en italiensk statsborger

der er født og har bopæl i Tyskland

en bachelorgrad i jura

et universitet

11. december 2013

Heiko Jonny

Maniero

17. januar 2014

den første juridiske statseksamen

Heiko

Jonny Maniero

den »femårige universitetsgrad«

den anden juridiske statseksamen

Maniero

Heiko Jonny

Maniero

Heiko Jonny

Maniero

Heiko Jonny

Maniero

den første juridiske statseksamen

den første juridiske statseksamen

den første juridiske statseksamen

Heiko

Jonny Maniero

30. maj 2018

Heiko Jonny

Maniero

studerende

studerende

studerende

studerende

studerende

Bidar

studerendes

statsborgere fra andre medlemsstater

studerendes

studerende

studerende

29. juni 2000

Aristoteles

Bucerius jura-programmet

Deckmyn

a school or University

Runevič-Vardyn

Wardyn

Cambridge University

december 1947

Echternach

Moritz

Casagrande

Raulin

studerende

Lair

Blaizot

Depesme

Brown

studerende

Bidar