NÁVRHY  GENERÁLNEJ  ADVOKÁTKY
ELEANOR SHARPSTON
prednesené  11. septembra  2018 (1)
Vec C‑457/17
Heiko Jonny Maniero
proti
Studienstiftung des deutschen Volkes eV
[návrh  na  začatie  prejudiciálneho  konania,  ktorý  podal  Bundesgerichtshof  (Spolkový  súdny  dvor,  Nemecko)]
„Smernica 2000/43/ES – Rovnosť zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod – Článok 3 ods. 1 písm. g) – Vzdelanie – Štipendiá udelené študentom, ktorí absolvovali prvú štátnu skúšku z práva“
1.        „Nikto  by  nemal  spochybňovať,  že  vzdelanie  mladých  vyžaduje  osobitnú  pozornosť  zákonodarcu… ale  treba  zvážiť  otázku,  čo  predstavuje  vzdelanie…“.(2)
2.        Európsky  zákonodarca v tejto  súvislosti  prijal  právne  predpisy, ktoré okrem iného  uznávajú  právo  na  vzdelanie  ako  základné  právo.(3) Nevymedzil  však  pojem  „vzdelanie“.
Tento  návrh  na  začatie  prejudiciálneho  konania  požaduje,  aby  Súdny  dvor  odpovedal  na  túto  prastarú  otázku,  ktorá  je  teraz  položená v kontexte  práva  EÚ a konkrétnejšie  smernice  Rady  2000/43/ES.(4) Čo  predstavuje  vzdelanie?
Právny rámec
Smernica 2000/43
3.        Účelom  smernice  2000/43  je  ustanovenie  rámca  boja  proti  diskriminácii  na  základe  rasy  alebo  etnického  pôvodu.(5)
4.        Článok 2 ods. 1  zakazuje  priamu  aj  nepriamu  diskrimináciu z dôvodu  rasového  alebo  etnického  pôvodu.
Článok 2 ods. 2  definuje  priamu  diskrimináciu  ako  prípad  „keď  sa s jednou  osobou z dôvodu  rasy  alebo  etnického  pôvodu  zaobchádza,  zaobchádzalo,  alebo  by  sa  zaobchádzalo v porovnateľnej  situácii  menej  priaznivo  ako s inou  osobou“ a nepriamu  diskrimináciu  ako  prípad  „ak by v dôsledku  navonok  neutrálneho  predpisu,  kritéria  alebo  zvyklosti  bola  znevýhodnená  osoba  určitej  rasy  alebo  etnického  pôvodu v porovnaní s inými  osobami,  iba  ak  uvedený  predpis,  kritérium  alebo  zvyklosť  je  objektívne  odôvodnený  legitímnym  cieľom a prostriedky  na  jeho  dosiahnutie  sú  primerané a nevyhnutné“.
5.        Článok 3 ods. 1  vymedzuje  rozsah  pôsobnosti  tak,  že  sa  „v rámci  právomocí  delegovaných  na  spoločenstvo  vzťahuje  na  všetky  osoby z verejného i súkromného  sektora,  vrátane  verejných  subjektov,  pokiaľ  ide  o:… g)  vzdelanie…“.
Vnútroštátne právne predpisy
6.        Smernica  2000/43  bola v Nemecku  prebratá  Allgemeines  Gleichbehandlungsgesetz  (všeobecný  zákon o rovnosti  zaobchádzania,  ďalej  len  „AGG“).
7.        § 1  AGG  zakazuje  akúkoľvek  diskrimináciu  na  základe,  okrem  iného,  rasového  alebo  etnického  pôvodu.
§ 2 ods. 1  bod  7,  ktorý  preberá  článok 3 ods. 1 písm. g)  smernice  2000/43,  vymedzuje  rozsah  zákazu  tak,  že  zahŕňa  diskrimináciu  vo  vzťahu,  okrem  iného, k vzdelávaniu.
§ 3 ods. 1 a 2  definuje  priamu a nepriamu  diskrimináciu  zakázanú  týmto  zákonom.
Skutkový stav, vnútroštátne konanie a prejudiciálne otázky
8.        Pán  Maniero  je  taliansky  občan,  ktorý  sa  narodil a býva v Nemecku.
V roku 2013  získal  na  univerzite v Arménsku  akademický  titul  „Bachelor  of  Laws“.
9.        Dňa  11. decembra  2013  sa  pán  Maniero  obrátil  na  Studienstiftung  des  deutschen  Volkes  e.V. (nemecká  Nadácia  pre  akademické  štipendiá,  ďalej  len  „nadácia“),  registrovanú  asociáciu  udeľujúcu  štipendiá, s cieľom  požiadať o štipendium v rámci  právnického  programu  „Bucerius‑Jura“  na  podporu  projektov  právneho  výskumu a štúdia v zahraničí.(6)
10.      Nadácia  odpovedala  17. januára  2014 a poukázala  na  to,  že  uchádzači  museli  absolvovať  prvú  štátnu  skúšku z práva.
Pán  Maniero  zareagoval,  že  „titul  po  piatich  rokoch  štúdia“,  ktorý  získal v Arménsku,  bol  porovnateľný s druhou  právnickou  štátnou  skúškou,  pretože  predstavuje  kvalifikáciu  na  pozíciu  sudcu a advokáta v tejto  krajine.
Poznamenal,  že  podmienka  účasti  môže  byť  ako  diskriminácia  na  základe  etnického  alebo  sociálneho  pôvodu v rozpore s AGG.
11.      Pán  Maniero  sa o štipendium  neuchádzal.
V ďalšej  korešpondencii s nadáciou  uviedol,  že  záporný  postoj  nadácie  ho  odradil  od  toho,  aby  sa o program  uchádzal.
12.      Pán  Maniero  podal  na  Landgericht  (Krajinský súd,  Nemecko)  žalobu, v ktorej  požadoval,  aby  nadácia  odstránila a ukončila  diskrimináciu  na  základe  jeho  veku  alebo  jeho  pôvodu a zaplatila  mu  náhradu  škody  18 734,60 eura a cestovné  náklady.
Táto  žaloba,  ako  aj  nasledujúce  odvolanie,  boli  zamietnuté.
13.      Pán  Maniero  ďalej  presadzoval  svoje  nároky  prostredníctvom  podania  opravného  prostriedku  na  Bundesgerichtshof  (ďalej  len  „vnútroštátny  súd“).
14.      Tento súd  poznamenáva,  že  odvolanie  môže  byť  úspešné  iba  vtedy,  ak  sa  na  udelenie  štipendia  vzťahuje  koncept  vzdelania  uvedený v § 2 ods. 1  bode  7  AGG,  ktorý  preberá  článok 3 ods. 1 písm. g)  smernice  2000/43.
Ak  je  to  tak,  nasledujúca  otázka  spočíva v tom,  či  požiadavka  absolvovania  prvej  štátnej  skúšky z práva  predstavuje  nepriamu  diskrimináciu  zakázanú § 3 ods. 2  AGG,  ktorou  sa  preberá  článok 2 ods. 2 písm. b)  smernice  2000/43.
V tomto  kontexte  sa  vnútroštátny  súd  pýta  Súdneho  dvora  na  tieto  otázky:
„1.      Spadá  poskytovanie  štipendií  zaregistrovaným  združením,  ktoré  majú  podporiť  výskumné  alebo  študijné  projekty v zahraničí,  pod  pojem  ‚vzdelanie‘ v zmysle  článku 3  ods. 1 písm. g)  smernice  2000/43?
2.      V prípade  kladnej  odpovede  na  prvú  otázku:
Predstavuje v prípade  poskytovania  štipendií  uvedených v prvej  prejudiciálnej  otázke  podmienka  účasti v podobe  Erstes  Juristisches  Staatsexamen  (prvá  štátna  skúška z práva)  nepriamu  diskrimináciu  uchádzača v zmysle  článku 2  ods. 2 písm. b)  smernice  2000/43,  keď  uchádzač,  ktorý  je  občan  Únie,  síce  získal  porovnateľný  titul v štáte,  ktorý  nie  je  členom  Európskej  únie,  bez  toho,  aby  miesto,  na  ktorom  vzdelanie  získal,  súviselo s etnickým  pôvodom  uchádzača,  ale  na  základe  svojho  bydliska v tuzemsku a plynulého  ovládania  nemeckého  jazyka  mal  rovnako  ako  vnútroštátny  príslušník  možnosť  zložiť  prvú  štátnu  skúšku  po  štúdiu  práva v tuzemsku?
Vzniká  pritom  rozdiel,  že  štipendijným  programom,  bez  toho,  aby  bola  daná  súvislosť s diskriminačnými  znakmi,  sa  sleduje  cieľ  umožniť  absolventom  štúdia  práva v Nemecku  podporou  výskumného  alebo  študijného  projektu v zahraničí  spoznať  zahraničné  právne  systémy,  získať  skúsenosti v zahraničí a jazykové  znalosti?“
15.      Písomné  pripomienky  predložili  nadácia,  nemecká  vláda a Európska  komisia.
Pán  Maniero,  nadácia,  nemecká  vláda a Komisia  predniesli  ústne  pripomienky  na  pojednávaní  30. mája  2018.
16.      Na  žiadosť  Súdneho  dvora  sa v týchto  návrhoch  obmedzujem  na  preskúmanie  prvej  otázky.
Posúdenie
17.      Vnútroštátny  súd  sa  pýta,  či  priznanie  štipendií  určených  na  podporu  projektov  výskumu a štúdií v zahraničí  registrovaným  združením  spadá  do  rozsahu  pôsobnosti  článku  3 ods. 1 písm. g)  smernice  2000/43,  pretože  súvisí  so  „vzdelaním“.
Na  úvod  poznamenávam,  že  táto  vec  sa  týka  pojmu  „vzdelanie“ v kontexte  smernice  2000/43 a nie  možných  dôsledkov  na  uznávanie  diplomov  alebo  voľného  pohybu  osôb.
18.      Nadácia a nemecká  vláda  tvrdia,  že  pojem  vzdelanie  by  sa  mal  vykladať  tak,  že  nezahŕňa  udeľovanie  štipendií.
Ich  argumenty  sa  zakladajú  hlavne  na  legislatívnej  histórii a štruktúre  smernice.
19.      Komisia  na  druhej  strane  tvrdí,  že  smernica  2000/43  by  mala  byť  vykladaná v širšom  zmysle,  čo  je v súlade s tvrdením  pána  Maniera.
Udelenie  štipendií  by  preto  malo  spadať  do  rozsahu  pôsobnosti  pojmu  „vzdelanie“ v článku  3 ods. 1 písm. g).
20.      Z ustálenej  judikatúry  vyplýva,  že  potreba  jednotného  uplatňovania  práva  Únie a zásady  rovnosti  si  vyžaduje,  aby  sa  zneniu  ustanovenia  práva  Únie,  ktoré  výslovne  neodkazuje  na  právo  členských  štátov  na  účely  určenia  jeho  významu a rozsahu,  spravidla  poskytol  nezávislý a jednotný  výklad v celej  Európskej  únii.
Znenie  smernice  2000/43  neposkytuje  konkrétne  usmernenie o tom,  ako  treba  chápať  pojem  „vzdelanie“,  ani  neobsahuje  žiadny  odkaz  na  vnútroštátne  právne  predpisy,  pokiaľ  ide o význam  tohto  pojmu.
Z toho  vyplýva,  že  „vzdelanie“  sa  musí v zmysle  smernice  považovať  za  samostatný  koncept  práva  Únie,  ktorú  treba  vykladať  jednotne v členských  štátoch.(7)
21.      Podľa  ustálenej  judikatúry  Súdneho  dvora  sa  význam a rozsah  pojmu,  pre  ktorý  právo  EÚ  nestanovuje  žiadnu  definíciu,  musí  určiť v súlade s jeho  obvyklým  významom v bežnom  jazyku,  pričom  sa  zohľadní  kontext, v ktorom  sa  používa, a ciele  sledované  právnou  úpravou,  ktorej  je  súčasťou.(8)
22.      Vzdelanie  sa  bežne  vníma  ako  „akt  alebo  proces  získavania  vedomostí,  najmä  systematicky  počas  detstva a dospievania“.(9) Nechýbajú  ilustračné  definície  „vzdelania“;(10) Medzinárodná  štandardná  klasifikácia  vzdelania  (2011)  uvádza:  „procesy,  pomocou  ktorých  spoločnosti  zámerne  odovzdávajú  svoje  generované  informácie,  poznatky,  porozumenie,  postoje,  hodnoty,  zručnosti,  kompetencie a správanie.
Zahŕňa  komunikáciu  určenú  na  dosiahnutie  vzdelania“.(11) Z toho  vyplýva,  že  vzdelanie  je  intelektuálny  proces.
Vzdelanie  sa  skladá z dvoch  aspektov, z ktorých  jeden  je  podstatný  („intelektuálny“) a druhý  funkčný  (je  to  „proces“).
Zvyčajne,  ale  nie  vždy,  sa  vzdelávanie  uskutočňuje v škole  alebo  na  univerzite.
Zahrnula  by  som  výskum,  ak  sa  uskutočňuje  vo  vzdelávacom  zariadení,  keďže  cieľom  takéhoto  výskumu  je  získavať a prenášať  poznatky  skôr  ako  využitie  na  komerčné  ciele.
Napriek  tomu,  že  pri  odkaze  na  vzdelanie  sa  majú  na  mysli  hlavne  mladí  ľudia,  je  dôležité  zdôrazniť,  že  vzdelávanie  sa  týka  všetkých  vekových  skupín.
Celoživotné  vzdelávanie  dnes  hrá  dôležitú  úlohu v profesionálnom a osobnom  vývoji  jednotlivcov.(12) Takisto  existujú  iniciatívy,  ako  napríklad  „université  du  troisième  age“,  umožňujúce  tým,  ktorí  odišli z aktívneho  ekonomického  života,  aby  rozšírili  svoje  vedomosti.
23.      Zo  zvyčajného  významu  slova  „vzdelanie“,  ktorý  je  podľa  môjho  názoru  veľmi  široký,  nie  je  zjavné,  či  je  udeľovanie  štipendií  nevyhnutne  zahrnuté  do  jeho  pôsobnosti.
24.      Preto  sa  zameriam na  kontext a cieľ  pravidiel,  ktorých  súčasťou  je  tento  pojem.
25.      Účelom  smernice  2000/43  je  ustanovenie  rámca  boja  proti  diskriminácii  na  základe  rasy  alebo  etnického  pôvodu,  so  zámerom  uplatniť  zásady  rovnakého  zaobchádzania v členských  štátoch.(13) V rámci  svojej  pôsobnosti  konkrétne  vyjadruje  zásadu  nediskriminácie  na  základe  rasy a etnického  pôvodu,  ktorá  je  zakotvená v článku  21  Charty.(14) Preambula  smernice  opisuje  ochranu  proti  diskriminácii  ako  univerzálne  právo a na  tento  účel  odkazuje  na  rôzne  medzinárodné  dohody  uznávajúce  toto  právo.(15)
26.      Okrem  toho  sa v odôvodneniach  9,  12 a 13  snažil  zákonodarca  Únie  objasniť,  že  na  jednej  strane  diskriminácia  založená  na  rasovom  alebo  etnickom  pôvode  môže  sťažiť  dosiahnutie  cieľov  Zmluvy,  najmä  dosiahnutie  vysokého  stupňa  zamestnanosti a sociálnej  ochrany,  hospodársku a sociálnu  súdržnosť a jednotu,  zvyšovanie  životnej  úrovne a kvality  života,  ako  aj  dosiahnutie  toho,  aby  sa  Európska  únia  stala  územím  slobody,  bezpečnosti a spravodlivosti, a že  na  druhej  strane  zákaz  akejkoľvek  diskriminácie  tohto  druhu,  ktorý  táto  smernica  zavádza v oblastiach,  ktoré  upravuje,  má  zabezpečiť  rozvoj  demokratických a tolerantných  spoločností,  ktoré  umožňujú  účasť  všetkých  osôb  bez  ohľadu  na  ich  rasový  alebo  etnický  pôvod.(16)
27.      Rozsah  pôsobnosti  smernice  2000/43  je  široký.
Ratione  personae  zahŕňa  všetky  fyzické  osoby a chráni  ich  pred  diskrimináciou  na  základe  rasového  alebo  etnického  pôvodu.(17) Táto  ochrana  sa  vzťahuje  na  verejný i súkromný  sektor,  vrátane  verejných  subjektov.(18)Ratione  materiae  ide  nad  rámec  prístupu k zamestnaniu a samostatnej  zárobkovej  činnosti a zahŕňa  všetky  oblasti  taxatívne  vymenované v článku  3  ods. 1(19)
28.      Podľa  ustálenej  judikatúry  Súdneho  dvora s ohľadom na cieľ  smernice  2000/43 a povahu  práv,  ktoré  má  chrániť,  jej  rozsah  pôsobnosti  nemožno  vymedziť  reštriktívne.(20) Tento  záver  sa  vzťahuje  na  pojmy  smernice,  ktoré  vymedzujú  jej  vecný  rozsah,  ako  je  zamestnanie,  odborné  poradenstvo a odborná  príprava,  pracovné  podmienky,  sociálna  ochrana a výhody a samozrejme  aj  vzdelanie.(21)
29.      Zahŕňa  tak  široký  výklad  pojmu  „vzdelanie“  aj  udeľovanie  štipendií?
30.      Udeľovanie  štipendií  nezodpovedá  ako  také  intelektuálnemu  procesu,  ktorý  predstavuje  vzdelanie.
Týka  sa  prístupu k vzdelaniu.
31.      Prístup k vzdelaniu  je  však  podľa  môjho  názoru  základnou  súčasťou  samotného  vzdelania,  najmä v kontexte  právneho  nástroja  boja  proti  diskriminácii.
32.      Na  účely  boja  proti  diskriminácii,  ak  by  bol  prístup k vzdelaniu  vynechaný,  čo  by  ostalo v rámci  pojmu  „vzdelanie“?
V triede  (berúc  na  vedomie  klasický  pohľad  na  vzdelanie),  môže  každý  sedieť  vpredu a každý  môže  klásť  otázky.
V dnešnej  dobe  by  bolo  nepredstaviteľné,  že  určitá  etnická  skupina  musí  sedieť  vzadu a nesmie  sa  obrátiť  na  učiteľa.
Rovnako  samozrejme  by  všetci  študenti  mali  byť  hodnotení  podľa  rovnakých  kritérií,  podľa  svojich  zásluh a nie  podľa  rasy  alebo  etnického  pôvodu a všetci  študenti  by  mali  získať  rovnaký  diplom  po  úspešnom  absolvovaní  rovnakých  vyučovacích  hodín.(22) Možnosť  byť  za  rovnakých  podmienok  prijatý  na  všetky  školy a na  všetky  vyučovacie  hodiny  však  zodpovedá  prístupu k vzdelaniu.
Bez  tohto  prístupu  nemôže  existovať  žiadne  vzdelanie.
Aby  bolo  jasné,  slovo  „vzdelanie“  nevyhnutne  zahŕňa  slová  „prístup k vzdelaniu“;  vzájomne  koexistujú a sú  na  sebe  závislé a rozdeliť  ich  by  znamenalo  zbaviť  smernicu jej  cieľa  bojovať  proti  diskriminácii v oblasti  vzdelávania.
33.      Samozrejme,  prístup k vzdelaniu  má  mnoho  zložiek.
Mohlo  by  ísť o fyzický  prístup  do  budovy;  zavedenie  systému  numerus  clausus,  aby  sa  počty  študentov  kontrolovali;  možnosť  požičať  si  alebo  zakúpiť  knihy;  možnosť  uhrádzať  životné  náklady  (medzi  mnohými  ďalšími).
Preto  školy,  univerzity a iné  inštitúcie  často  udeľujú  štipendiá  na  pokrytie  poplatkov  za  vzdelávacie  programy,  cestovné  náklady  spojené  so  štúdiom v zahraničí  alebo  náklady  na  údržbu  (či  už v peniazoch  alebo v naturáliách,  ako  je  bezplatné  ubytovanie  alebo  stravovanie).
34.      Financovanie  je  základným  aspektom  prístupu k vzdelaniu.
Vylúčenie  určitej  etnickej  skupiny z týchto  finančných  prostriedkov,  najmä  pre  vzdelávacie  programy,  ktorých  poplatky  sú  veľmi  vysoké,  znamená  vylúčenie  tejto  skupiny  zo  vzdelania.
To  zachováva  akúkoľvek  existujúcu  diskrimináciu  voči  príslušnej  skupine.
Ako  Komisia  uviedla  vo  svojom  návrhu  tejto  smernice,  kvalitné  vzdelanie  je  nevyhnutným  predpokladom  úspešnej  integrácie  do  spoločnosti a nemalo  by  sa  zanedbávať  rovnaké  zaobchádzanie  vo  výberových  konaniach  (teda  prístupu k vzdelaniu).(23) Teleologický  výklad  pojmu  „vzdelanie“  sa  jednoznačne  prikláňa v prospech  začlenenia  aspektov  prístupu k vzdelaniu  do  rozsahu  pôsobnosti  smernice.
35.      Analýza  pojmu  „vzdelanie“  vo  všeobecnejšom  kontexte  práva  Únie  ukazuje  na  rovnaký  záver.
Právo  na  vzdelanie  (a prístup k odbornej  príprave),  ako  aj  ochrana  pred  diskrimináciou  na  základe  rasy  alebo  etnického  pôvodu  sú  základnými  právami  uznanými v článkoch  14 a 21  Charty.
Pri  rozhodovaní o výklade  pojmu  „vzdelanie“ v kontexte  smernice  2000/43  je  dôležité  mať  na  pamäti,  že  otázka  sa  nachádza  na  križovatke  dvoch  základných  práv.
36.      Judikatúra  Súdneho  dvora  už v oblastiach  týkajúcich  sa  rovnakého  zaobchádzania  vykladala  pojem  vzdelanie v širšom  zmysle,  aby  zahŕňal  aspekty  prístupu k vzdelaniu.
Preto v konaní  iniciovanom  dvoma  nemeckými  študentmi,  ktorým  Holandsko  odmietlo  poskytnúť  financovanie  štúdií  rovnakým  spôsobom  ako v prípade  holandských  študentov,  Súdny  dvor  rozhodol,  že  zásada  rovnakého  zaobchádzania  sa  pri  prijímaní  do  vzdelávacích  kurzov  pre  deti  migrujúcich  pracovníkov v článku  12  nariadenia  (EHS)  č. 1612/68(24) odvoláva  nielen  na  pravidlá  týkajúce  sa  samotného  prijímania,  ale  aj  na  všeobecné  opatrenia  určené  na  uľahčenie  účasti  na  vzdelávaní.(25)
37.      Podobne  pri  výklade  článku  7  Zmluvy o EHS  (teraz  článok 21 ods. 2  ZFEÚ)  Súdny  dvor  rozhodol,  že  rovnaké  zaobchádzanie  týkajúce  sa  podmienok  prístupu k odbornému  vzdelávaniu  sa  uplatňuje  nielen  na  požiadavky  stanovené  príslušnou  vzdelávacou  inštitúciou,  ako  sú  poplatky  za  zápis,  ale  aj  akékoľvek  opatrenie,  ktoré  môže  brániť  výkonu  tohto  práva,  ako  napríklad  právo  na  pobyt v členskom  štáte, v ktorom  sa  kurz  koná.(26)
38.      V rozsudku  Bidar  Súdny  dvor  vysvetlil,  že  po  zavedení  pojmu  občianstvo  Únie  do  Zmluvy o ES a kapitoly  venovanej  okrem  iného  vzdelávaniu a odbornej  príprave,  situácia  občana  Únie,  ktorý  má  legálny  pobyt v inom  členskom  štáte,  spadá  do  pôsobnosti  zákazu  diskriminácie  na  základe  štátnej  príslušnosti  na  účely  získania  pomoci  študentom,  ktorá  je  určená  na  pokrytie  životných  nákladov, a to  vo  forme  dotovanej  pôžičky  alebo  grantu.
Súdny  dvor  nerozlišoval  medzi  rôznymi  aspektmi  prístupu k vzdelaniu,  na  ktoré  sa  vzťahuje  financovanie.(27)
39.      Okrem  toho,  ako  Komisia  uviedla  na  pojednávaní,  napriek  tomu,  že  článok 165  ZFEÚ  upravujúci  právomoci  Európskej  únie v oblasti  vzdelávania  výslovne  neuvádza  financovanie  štúdií,  tento  článok  slúžil  ako  právny  základ  na  vytvorenie  programu  Erasmus+,  ktorý  okrem  iného  zahŕňa  financovanie  vzdelávacej  mobility  jednotlivcov.(28) Podľa  môjho  názoru  to  odráža  význam,  ktorý  pripisuje  zákonodarca  EÚ  prístupu k vzdelaniu  ako  základnému  aspektu  vzdelania.
40.      Na  účely  rozhodnutia,  či  poskytnutie  štipendia  alebo  grantu  spadá  do  pôsobnosti  článku  3 ods. 1 písm. g)  smernice  2000/43,  by  som  nehľadala  usmernenie v článku  11 ods. 1 písm. b)  smernice  Rady  2003/109/ES  (idea,  ktorá  bola  preskúmaná  na  pojednávaní).(29) Toto  ustanovenie  sa  týka  rovnakého  zaobchádzania  medzi  osobami s dlhodobým  pobytom a štátnymi  príslušníkmi  hostiteľského  členského  štátu  vo  vzťahu k „všeobecnému  vzdelávaniu a odbornému  vzdelávaniu,  vrátane  študijných  grantov, v súlade s vnútroštátnymi  právnymi  predpismi“.
Z odkazu  na  „vnútroštátne  právne  predpisy“  vyplýva,  že  výklad  tohto  ustanovenia,  pokiaľ  ide o „študijný  grant“,  sa  nemá  uskutočňovať  podľa  zásad  uplatniteľných  na  autonómne  pojmy  práva  Únie  (pozri  body  20 a 21  vyššie).
Vzhľadom  na  tieto  okolnosti a vzhľadom  na  odlišnú  osobnú a vecnú  pôsobnosť  týchto  dvoch  smerníc  nepovažujem  za  vhodné  vychádzať  zo  smernice  2003/109  na  účely  výkladu  pojmu  „vzdelanie“ v rámci  smernice  2000/43.
41.      Pokiaľ  ide o legislatívnu  históriu  smernice  2000/43,  článok 3 ods. 1 písm. g)  návrhu  Komisie v súvislosti s rozsahom  pojmu  „vzdelanie“  vysvetľoval,  že  má  zahŕňať  „granty a štipendiá  pri  plnom  rešpektovaní  zodpovednosti  členských  štátov o obsahu  výučby a organizácii  vzdelávacích  systémov a ich  kultúrnej a jazykovej  rozmanitosti“.(30) Tieto  vysvetlenia  však  boli  odstránené z konečného  znenia  smernice  prijatého  Radou.
Nadácia a nemecká  vláda  sa  domnievajú,  že  to  naznačuje,  že  zákonodarca  Únie  sa  úmyselne  rozhodol  vylúčiť  granty a štipendiá z rozsahu  pôsobnosti  tohto  ustanovenia.
42.      S takýmto  výkladom  nesúhlasím.
43.      Veta,  ktorá  bola  odstránená z konečného  znenia,  zahŕňala  aj  povinnosť  rešpektovať  zodpovednosť  členských  štátov  za  obsah  výučby a organizáciu  ich  vzdelávacích  systémov.
Táto  veta  obsahuje  doslovné  znenie  článku  165 ods. 1  ZFEÚ, v ktorom  sa  stanovuje  právomoc  Únie v oblasti  vzdelávania.
Hoci  tento  článok  nepatrí  medzi  právny  základ  smernice  2000/43,  vecná  pôsobnosť  tejto  smernice  sa  prirodzene  obmedzuje  na  právomoci  udelené  Únii.(31) Zámer  zákonodarcu,  keď  odstránil  vetu  „pri  plnom  rešpektovaní  zodpovednosti  členských  štátov  za  obsah  výučby a organizáciu  vzdelávacích  systémov a ich  kultúrnu a jazykovú  rozmanitosť“ z článku  3 ods. 1 písm. g)  smernice  2000/43,  preto  nemohol  zmeniť  rozsah  pôsobnosti  tohto  ustanovenia.
Hoci  zámer  zákonodarcu  pri  vypustení  tohto  textu  nie  je  istý,  za  pravdepodobné  vysvetlenie  možno  nesporne  považovať  odstránenie  tautologického  znenia.
Vypustenie  zjednodušuje  znenie  ustanovenia  bez  zmeny  jeho  rozsahu  pôsobnosti,  pričom  odstránenie  odkazu  na  právomoci  členských  štátov  zdôrazňuje  autonómnu  povahu  použitých  pojmov.
Logicky  sa  rovnaký  záver  týka  prvej  časti  vety,  ktorá  bola  odstránená, a to  „vrátane  grantov a štipendií“.
Nadácia a nemecká  vláda  tvrdia,  že  tieto  slová  boli  vypustené,  aby  sa  zúžila  definícia.
Opak  by  však  mohol  byť  rovnako  pravdou: a to,  že  účelom  vypustenia  bolo  zabezpečiť  širokú  definíciu.
44.      Tento  záver  nie  je  ovplyvnený  skutočnosťou,  že  ďalšie  pojmy  vymedzujúce  rozsah  pôsobnosti  smernice  [v písmenách  a)  až  e) a h)  článku  3 ods. 1]  sa  ďalej  vysvetľujú  vetou  začínajúcou  „vrátane“.
Nie  som  ani  presvedčená o tom,  že  skutočnosť,  že  odborné  poradenstvo a odborná  príprava  sú v článku  3 ods. 1 písm. b)  uvedené  osobitne,  preukazuje  zámer  zúžiť  rozsah  pojmu  vzdelanie.
45.      Poradenstvo  pri  voľbe  povolania a odborná  príprava  sú  úzko  spojené s prístupom k zamestnaniu a sú  preto  spomenuté  priamo  po  tomto  aspekte.
V čase,  keď  odborná  príprava  bola  jediným  pojmom  spojeným  so  vzdelaním v Zmluve o EHS,  Súdny  dvor  konštatoval,  že  vo  všeobecnosti  univerzitné  štúdium  predstavuje  „odbornú  prípravu“ v zmysle  článku  128  EHS, a teda  doplnkový  poplatok  za  zápis  študentov,  ktorí  boli  štátnymi  príslušníkmi  iných  členských  štátov,  predstavoval  diskrimináciu  na  základe  štátnej  príslušnosti v rozpore s článkom  7  EHS.
Je  zrejmé,  že v tomto  prípade  Súdny  dvor  vykladal  pojem  „odborné  vzdelávanie“  široko a účelne  tak,  aby  zakazoval  diskrimináciu  na  základe  štátnej  príslušnosti  pri  vysokoškolskom  vzdelávaní.
Tu  existuje  analógia s prebiehajúcim  konaním,  keďže  rovnaké  metódy  výkladu  by  sa  mali  použiť  na  dosiahnutie  širšieho  uplatnenia  predmetného  pravidla.(32)
46.      Komisia  na  pojednávaní  uviedla,  že  na  priznanie  štipendií  sa  môže  vzťahovať  aj  článok 3 ods. 1 písm. f)  smernice  2000/43  (sociálne  výhody).
Táto  otázka  môže  byť  dôležitá,  ak  by  Súdny  dvor  dospel k záveru,  že  udeľovanie  štipendií  nespadá  do  pôsobnosti  pojmu  vzdelávanie.
47.      V návrhu  Komisie  sa  uvádza,  že  sociálne  výhody  sú  hospodárskeho  alebo  kultúrneho  charakteru,  ako  napríklad  zvýhodnené  cestovné  vo  verejnej  doprave  alebo  dotované  stravovanie v školách  pre  deti z rodín s nízkymi  príjmami.(33) Súdny  dvor  už  rozhodol,  že  pomoc  poskytnutá  na  výživu a vzdelanie s cieľom  absolvovať  vysokoškolské  štúdium  preukázané  odbornou  kvalifikáciou  predstavuje  sociálnu  výhodu v zmysle  článku  7 ods. 2  nariadenia  č. 1612/68.(34) Podľa  môjho  názoru  ide o financovanie  štúdia,  ktoré  je  „horizontálne“ – to  znamená,  ktoré  sa  poskytuje  každému  podľa  kritérií,  ktoré  sa  vzťahujú  napríklad  na  príjmovú  alebo  zamestnaneckú  situáciu  študentov  alebo  ich  rodičov.
Takéto  prípady  považujem  za  súvisiace s prístupom k „vzdelaniu“ a predstavujúce  „sociálnu  výhodu“.
To  znamená,  že  nie  je  možné  vylúčiť  prekrývanie  rozsahu  týchto  dvoch  ustanovení.
Ak  sa  však  finančné  prostriedky  udeľujú  obmedzenému  počtu  študentov  podľa  kritérií  týkajúcich  sa  ich  akademických  výkonov  alebo  iných  zásluh  (ako  sa  zdá v prípade  vo  veci  samej),  domnievam  sa,  že  toto  financovanie  by  malo  spadať  do  pôsobnosti  pojmu  „vzdelanie“.
48.      Z vyššie  uvedeného  vyplýva,  že  pojem  „vzdelanie“ v kontexte  smernice  2000/43  musí  byť  vykladaný v širšom  zmysle a zahŕňa  aspekty,  ktoré  súvisia s prístupom k vzdelaniu,  ako  je  financovanie  prostredníctvom  štipendií.
Musí  však  existovať  skutočná  väzba  medzi  financovaním a vzdelaním.
Štipendium  má  takúto väzbu,  pokiaľ  pokrýva  napríklad  školné a poplatky,  cestovné  náklady  spojené s kurzami,  ktoré  sa  uskutočňujú v inom  štáte,  alebo  životné  náklady,  ak  ich  cieľom  je  umožniť  študentom,  aby  sa  zúčastnili  na  kurzoch.(35) Je  úlohou  vnútroštátneho  súdu  overiť  tieto  aspekty.
49.      Preto  sa  domnievam,  že  pojem  „vzdelanie“ v zmysle  článku  3 ods. 1 písm. g)  smernice  2000/43  zahŕňa  poskytovanie  štipendií,  ktoré  majú  podporiť  výskumné  alebo  študijné  projekty v zahraničí.
Je  úlohou  vnútroštátneho  súdu  overiť  existenciu  skutočnej  väzby  medzi  poskytnutým  financovaním a „vzdelaním“.
Návrh
50.      Vzhľadom  na  predchádzajúce  úvahy  navrhujem,  aby  Súdny  dvor  odpovedal  na  prejudiciálnu  otázku  položenú  Bundesgerichtshof  (Spolkový  súdny  dvor,  Nemecko)  takto:
Pojem  „vzdelanie“ v zmysle  článku 3  ods. 1 písm. g)  smernice  Rady  2000/43/ES z 29. júna  2000,  ktorou  sa  zavádza  zásada  rovnakého  zaobchádzania s osobami  bez  ohľadu  na rasový  alebo  etnický  pôvod,  zahŕňa  poskytovanie  štipendií,  ktoré  majú  podporiť  výskumné  alebo  študijné  projekty v zahraničí.
Je  úlohou  vnútroštátneho  súdu  overiť  existenciu  skutočnej  väzby  medzi  poskytnutým  financovaním a „vzdelaním“.
1      Jazyk prednesu: angličtina.
2      „Ὅτι μὲν οὖν τῷ νομοθέτῃ μάλιστα πραγματευτέον περὶ τὴν τῶν νέων παιδείαν, οὐδεὶς ἂν ἀμφισβητήσειε … τίς δ᾽ἔσται ἡ παιδεία … δεῖ μὴ λανθάνειν“.
Aristoteles, Politika, kniha ôsma.
3      Článok 14 Charty základných práv Európskej únie (Ú. v. ES C 364, 2000, s. 1) (ďalej len „Charta“).
4      Smernica z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod (Ú. v. ES L 180, 2000, s. 22; Mim. vyd.
5      Článok 1.
6      Cieľom nadácie je v súlade s jej stanovami podporovať vysokoškolské vzdelávanie mladých ľudí, ktorých veľký vedecký alebo umelecký talent a osobnosť vyvolávajú očakávania, že títo mladí ľudia dosiahnu osobitné úspechy pri službe spoločnosti.
Cieľom programu „Bucerius‑Jura“ je poskytnúť vysoko kvalifikovaným absolventom práva v Nemecku znalosti o zahraničných právnych systémoch a jazykoch, ako aj skúsenosti zo zahraničia.
7      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. marca 2017, J. D.
(C‑4/16, EU:C:2017:153, body 23 a 24 a citovaná judikatúra).
8      Rozsudok z 3. septembra 2014, Deckmyn a Vrijheidsfonds (C‑201/13, EU:C:2014:2132, bod 19 a citovaná judikatúra).
9      Táto definícia vzdelania sa nachádza v Collins English Dictionary.
Oxfordský anglický slovník ho definuje ako „proces poskytovania alebo prijímania systematickej výučby, najmä v škole alebo na univerzite“.
Spoločne tieto dve definície zodpovedajú bežnému pochopeniu toho, čo znamená „vzdelanie“.
10      Vo francúzštine sa mi zdá, že definícia „vzdelania“ zo strany Petit Robert je ešte širšia: „mise en œuvre des moyens proprese à assurer la formation et le developement d'un être humain“.
V nemeckom jazyku, ktorý je jazykom konania vo veci samej, Duden – Deutsches Universalwörterbuch uvádza v rámci „Bildung”, „das Bilden (5), Erziehung: die B. der Jugend; mehr für die B. tun; b) das Gebildetsein; das Ausgebildetsein; erworbenes Allgemeinwissen: eine wissenschaftliche, künstlerische, humanistische B.; seine B. vervollständigen, vertiefen; eine umfassende B. besitzen; eine vorzügliche B. erhalten; ein Mann von B. (ein gebildeter Mann); das gehört zur allgemeinen B. (das sollte jeder Gebildete wissen); c) (seltener) gutes Benehmen: sie hat keine B. (weiß nicht, was sich schickt)“.
Z etymologického hľadiska sa z prieskumu rôznych jazykových verzií smernice ukazuje, že sedem z nich (angličtina: „education“, francúzština: „éducation“, maltčina: „edukazzjoni“, poľština: „edukacji“, portugalčina: „educação“, rumunčina: „educația“ a španielčina: „educación“) používajú slovo etymologicky odvodené z latinského slovesa educare „vychovávať, chovať, vzdelávať“, súvisiace s educere „vynášať, viesť“.
11      Medzinárodná štandardná klasifikácia vzdelávania je odkazom na medzinárodnú klasifikáciu pre organizáciu vzdelávacích programov a súvisiacich kvalifikácií podľa úrovní a oblastí navrhovaných Organizáciou spojených národov pre vzdelávanie, vedu a kultúru.
Táto definícia je čiastočne reprodukovaná ako definícia „vzdelávania“ podľa článku 2 písm. d) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 452/2008 z 23. apríla 2008 o tvorbe a vývoji štatistiky vzdelávania a celoživotného vzdelávania (Ú. v. EÚ L 145, 2008, s. 227).
12      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1288/2013 z 11. decembra 2013, ktorým sa zriaďuje „Erasmus+“: program Únie pre vzdelávanie, odbornú prípravu, mládež a šport, a ktorým sa zrušujú rozhodnutia č. 1719/2006/ES, č. 1720/2006/ES a č. 1298/2008/ES (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 50), definuje „celoživotné vzdelávanie“ ako „všetky formy všeobecného vzdelávania, odborného vzdelávania a prípravy, neformálneho vzdelávania a informálneho učenia sa, ktoré človek absolvuje počas života a ktorého výsledkom je zlepšenie vedomostí, zručností a kompetencií alebo zapojenie do spoločnosti z osobného, občianskeho, kultúrneho, spoločenského hľadiska a/alebo hľadiska zamestnania vrátane poskytovania služieb profesijnej orientácie a poradenstva.“
13      Článok 1.
14      Rozsudok zo 16. júla 2015, ČEZ Razpredelenie Bălgarija  (C‑83/14, EU:C:2015:480, body 58 a 72 a citovaná judikatúra).
15      Odôvodnenie 3.
16      Pozri tiež rozsudok zo 16. júla 2015, ČEZ Razpredelenie Bălgarija  (C‑83/14, EU:C:2015:480, bod 74).
17      Článok 3 ods. 1 a odôvodnenie 16.
Poskytnutá ochrana sa v prípade potreby vzťahuje aj na právnické osoby, ak sú obeťami diskriminácie z dôvodu rasového alebo etnického pôvodu ich členov.
18      Článok 3  ods. 1.
19      Pozri odôvodnenie 12 smernice a rozsudok z 12. mája 2011, Runevič‑Vardyn a Wardyn (C‑391/09, EU:C:2011:291, body 41 a 42).
V tomto ohľade je jeho rozsah širší ako rozsah pôsobnosti smernice Rady 2000/78/ES, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16).
20      Rozsudok zo 16. júla 2015, ČEZ Razpredelenie Bălgarija  (C‑83/14, EU:C:2015:480, bod 42 a citovaná judikatúra).
21      Pozri na tento účel, v rámci prístupu a dodaniu tovaru, článok 3 ods. 1 písm. h) smernice 2000/43, rozsudok zo 16. júla 2015, ČEZ Razpredelenie Bălgarija  (C‑83/14, EU:C:2015: 480, bod 43).
22      Na tomto mieste poznamenávam, že segregácia pri vzdelávaní na základe rasových alebo etnických dôvodov bola normou v režime apartheidu v Južnej Afrike; a ženy, aj keď zložili presne rovnaké skúšky ako ich mužskí kolegovia, neboli prijaté do programov na univerzite v Cambridge až do decembra 1947.
23      Návrh smernice Rady, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod, KOM(1999) 566 v konečnom znení (ďalej len „návrh Komisie“), s. 5.
24      Nariadenie Rady z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci Únie (Ú. v. ES L 257, 1968, s. 2; Mim. vyd.
05/001, s. 15) zrušené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 492/2011 z 5. apríla 2011 o slobode pohybu pracovníkov v rámci Únie (Ú. v. EÚ L 141, 2011, s. 1).
Poznamenávam, že toto nariadenie slúžilo ako inšpirácia pre Komisiu a jej vysvetleniu niektorých pojmov použitých v smernici 2000/43; návrh Komisie, s. 7.
25      Pozri rozsudok z 15. marca 1989, Echternach a Moritz (389/87 a 390/87, EU:C:1989:130, bod 33).
V predchádzajúcom prípade aj vo vzťahu k článku 12 nariadenia č. 1612/68 Súdny dvor rozhodol v rozsudku z 3. júla 1974, Casagrande (9/74, EU:C:1974:74, bod 7), že „integrácia predpokladá, že v prípade dieťaťa zahraničného pracovníka, ktorý chce mať stredoškolské vzdelanie, toto dieťa môže využiť dávky... súvisiace so vzdelávacími príspevkami za rovnakých podmienok ako štátni príslušníci, ktorí majú rovnaké postavenie“.
26      Rozsudok z 26. februára 1992, Raulin (C‑357/89, EU:C:1992:87, bod 34).
27      Rozsudok z 15. marca 2005, C‑209/03, EU:C:2005:169, body 39 až 42.
Tento rozsudok znamenal pokrok oproti predchádzajúcej judikatúre, kde Súdny dvor rozhodol, že v štádiu vývoja práva Spoločenstva (v tej dobe), vzdelávanie a pomoc poskytovaná študentom na obživu a odbornú prípravu nespadajú do právomoci EHS; pozri rozsudok z 21. júna 1988, Lair (39/86, EU:C:1988:322, bod 15).
28      Nariadenia (EÚ) č. 1288/2013.
29      Smernica 2003/109 z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktoré sú osobami s dlhodobým pobytom (Ú. v. EÚ L 16, 2004, s. 44; Mim. vyd.
30      Návrh Komisie, s. 8.
31      Článok 3 ods. 1 smernice.
32      Pozri rozsudok z 2. februára 1988, Blaizot a i (24/86, EU:C:1988:43, body 10 až 24, najmä však 19, 20 a 24).
33      Návrh Komisie, s. 7.
34      Pozri rozsudok z 15. decembra 2016, Depesme a i.
(C‑401/15 až C‑403/15, EU:C2016:955, bod 38 a citovaná judikatúra).
Návrh Komisie sa výslovne inšpiruje (na strane 7) nariadením č. 1612/68, pokiaľ ide o pojem „sociálne výhody“.
35      V tejto súvislosti zastávam názor, že právo Únie sa zjavne vyvíjalo, pretože Súdny dvor vo svojom rozsudku z 21. júna 1988, Brown (197/86, EU:C:1988:323, bod 18) rozhodol, že „pri súčasnom rozvoji práva Spoločenstva, pomoc poskytovaná študentom na účely štúdia a odbornej prípravy v zásade nepatrí do pôsobnosti Zmluvy o EHS na účely jej článku 7“.
Pozri rozsudok z 15. marca 2005, Bidar (C‑209/03, EU:C:2005:169, body 39 až 42), už citovaný v bode 38 vyššie.
To platí,  a fortiori, v kontexte smernice 2000/43, berúc do úvahy jej štruktúru a cieľ, ako sú analyzované v bode 24 a nasl. vyššie.

ELEANOR SHARPSTON

11. septembra  2018

Heiko Jonny

Maniero

Smernica 2000/43/ES

študentom

prvú štátnu skúšku z práva

Pán

Maniero

taliansky  občan

narodil a býva v Nemecku

univerzite v Arménsku

„Bachelor  of  Laws“

11. decembra  2013

pán

Maniero

právnického  programu  „Bucerius‑Jura“

17. januára  2014

prvú  štátnu  skúšku z práva

Pán

Maniero

„titul  po  piatich  rokoch  štúdia“

druhou  právnickou  štátnou  skúškou

Pán

Maniero

Maniero

Pán

Maniero

prvej  štátnej  skúšky z práva

prvú  štátnu  skúšku

Pán

Maniero

30. mája  2018

pána

Maniera

študenti

študenti

študentov

študentmi

študentov

Bidar

študentom

študentov

študentov

študentov

študentom

29. júna  2000

Aristoteles

29. júna 2000

„Bucerius‑Jura“

vysoko kvalifikovaným absolventom práva

2. marca 2017

3. septembra 2014

Deckmyn

škole alebo na univerzite

23. apríla 2008

11. decembra 2013

16. júla 2015

16. júla 2015

12. mája 2011

Runevič‑Vardyn

Wardyn

16. júla 2015

16. júla 2015

EU:C:2015: 480

univerzite v Cambridge

decembra 1947

15. októbra 1968

5. apríla 2011

15. marca 1989

Echternach

Moritz

3. júla 1974

Casagrande

26. februára 1992

Raulin

15. marca 2005

študentom

21. júna 1988

Lair

25. novembra 2003

2. februára 1988

Blaizot

15. decembra 2016

Depesme

21. júna 1988

Brown

študentom

15. marca 2005

Bidar


FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
ELEANOR SHARPSTON
föredraget den 11 september 2018(1)
Mål C‑457/17
Heiko Jonny Maniero
mot
Studienstiftung des deutschen Volkes eV
(begäran om förhandsavgörande från Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen, Tyskland))
”Direktiv 2000/43/EG – Likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung – Artikel 3.1 g – Utbildning – Stipendier som ges till studenter som avlagt den första juridiska statsexamen”
1.        ”Ingen bestrider att de ungas utbildning kräver lagstiftarens särskilda uppmärksamhet … men frågan vad som är utbildning måste tas i övervägande.”(2)
2.        Den europeiska lagstiftaren har antagit lagstiftning i detta avseende, vilken bland annat erkänner rätten till utbildning som en grundläggande rättighet.(3) Begreppet ”utbildning” har emellertid inte definierats däri.
Denna begäran om förhandsavgörande påkallar att domstolen besvarar denna klassiska fråga, nu inom ramen för unionsrätten, närmare bestämt rådets direktiv 2000/43/EG.(4) Vad är utbildning?
Tillämpliga bestämmelser
Direktiv 2000/43
3.        Syftet med direktiv 2000/43 är att fastställa en ram för bekämpning av diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung.(5)
4.        Artikel 2.1 förbjuder både direkt och indirekt diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung.
Enligt artikel 2.2 anses direkt diskriminering förekomma ”när en person på grund av ras eller etniskt ursprung behandlas mindre förmånligt än en annan person behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation”, och indirekt diskriminering ”när en skenbart neutral bestämmelse eller ett skenbart neutralt kriterium eller förfaringssätt särskilt missgynnar personer av en viss ras eller ett visst etniskt ursprung jämfört med andra personer, om inte bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättet objektivt motiveras av ett berättigat mål och medlen för att uppnå detta mål är lämpliga och nödvändiga”.
5.        Artikel 3.1 anger att ”inom ramen för gemenskapens befogenheter skall detta direktiv tillämpas på alla personer, såväl inom den offentliga som den privata sektorn, inklusive offentliga organ, i fråga om följande: …
(g) Utbildning …”.
Nationell lagstiftning
6.        Direktiv 2000/43 införlivades i med tysk rätt genom Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (allmän lag om likabehandling, nedan kallad AGG).
7.        1 § AGG förbjuder all diskriminering på grund av bland annat ras eller etniskt ursprung.
2.1.7 §, som införlivar artikel 3.1 g i direktiv 2000/43, anger att förbudet innefattar diskriminering med avseende på bland annat utbildning.
I 3.1 och 3.2 § definieras direkt och indirekt diskriminering som är förbjuden enligt den lagen.
De faktiska omständigheterna, förfarandet och tolkningsfrågorna
Maniero är italiensk medborgare född och bosatt i Tyskland.
År 2013 avlade han en juristexamen vid ett universitet i Armenien.
9.        Den 11 december 2013 tog H.J.
Maniero kontakt med Studienstiftung des deutschen Volkes e.V.
(tysk akademisk stipendiestiftelse, nedan kallad stiftelsen), som är en registrerad förening som delar ut stipendier, för att ansöka om ett stipendium för deltagande i ”Bucerius Law Programme” som avser att främja projekt för juridisk forskning och studier utomlands.(6)
10.      Stiftelsen svarade den 17 januari 2014 och uppgav att sökande måste ha avlagt den första juridiska statsexamen.
Maniero genmälde att den ”femåriga examen” som han erhållit i Armenien var jämförbar med den andra juridiska statsexamen, eftersom den ger innehavaren rätt att inneha juridiskt ämbete eller att verka som advokat i det landet.
Han påstod att stiftelsens krav kunde stå i strid med AGG såsom diskriminering på grund av etniskt eller socialt ursprung.
Maniero ansökte inte om stipendiet.
I påföljande skriftväxling med stiftelsen påstod han att det var stiftelsens negativa inställning som avskräckt honom från att göra det.
Maniero väckte talan vid Landgericht (regional domstol, Tyskland) med yrkande om att stiftelsen skulle förpliktas att upphöra med och avhålla sig från diskriminering på grund av hans ålder eller ursprung och betala honom 18 734,60 euro i skadestånd samt ersättning för resekostnader.
Denna talan och efterföljande överklagande avslogs.
Maniero överklagade sedan en rättsfråga till Bundesgerichtshof (nedan kallad den hänskjutande domstolen).
14.      Den hänskjutande domstolen har förklarat att överklagandet endast kan vinna bifall om utdelning av stipendier omfattas av begreppet utbildning i 2.1.7 § AGG, som införlivar artikel 3.1 g i direktiv 2000/43 med tysk rätt.
Om så är fallet blir nästa fråga huruvida kravet på att ha avlagt den första juridiska statsexamen utgör diskriminering som förbjuds i 3.2 § AGG, som införlivar artikel 2.2 b i direktiv 2000/43 med tysk rätt.
Mot denna bakgrund har den hänskjutande domstolen ställt följande frågor till EU-domstolen:
”1)      Omfattas en registrerad förenings tillhandahållande av stipendier som ska främja forskning eller studier utomlands av begreppet ’utbildning’ i den mening som avses i artikel 3.1 g i direktiv 2000/43/EG?
2)      Om den första frågan ska besvaras jakande:
Utgör villkoret att sökanden ska ha avlagt första juridisk statsexamen (Erstes Juristisches Staatsexamen) i Tyskland för att komma i fråga för de stipendier som nämns i den första tolkningsfrågan indirekt diskriminering i den mening som avses i artikel 2.2 b i direktiv 2000/43/EG, om en sökande som är EU-medborgare visserligen har avlagt en jämförbar examen i ett land som inte hör till Europeiska unionen och valet av denna studieort inte har samband med sökandens etniska ursprung, men hade kunnat avlägga en första juridisk statsexamen efter juridikstudier i Tyskland precis som en infödd, eftersom han är bosatt i Tyskland och talar tyska flytande?
Gör det någon skillnad att stipendieprogrammet syftar till att, utan diskriminering, ge personer som har avlagt juridisk examen i Tyskland kunskap om utländska rättssystem, utlandserfarenhet och språkkunskaper genom att främja forskning och studier utomlands?”
15.      Skriftliga yttranden har getts in av stiftelsen, den tyska regeringen och Europeiska kommissionen.
Maniero, stiftelsen, den tyska regeringen och kommissionen yttrade sig muntligen vid förhandlingen den 30 maj 2018.
16.      På domstolens begäran begränsar jag detta förslag till att avse den första frågan.
Bedömning
17.      Den hänskjutande domstolen söker klarhet i huruvida en registrerad förenings utdelning av stipendier avsedda att främja projekt avseende forskning och studier utomlands utgör ”utbildning” och omfattas av tillämpningsområdet för artikel 3.1 g i direktiv 2000/43.
Jag konstaterar inledningsvis att detta mål rör begreppet ”utbildning” i den mening som avses i direktiv 2000/43, och inte de möjliga följderna i fråga om erkännande av examina och fri rörlighet för personer.
18.      Stiftelsen och den tyska regeringen har hävdat att begreppet utbildning ska tolkas så, att det inte innefattar utdelning av stipendier.
De grundar i huvudsak sina argument på direktivets förarbeten och systematik.
19.      Kommissionen har å andra sidan hävdat att direktiv 2000/43 ska ges en vid tolkning, och H.J.
Maniero delar denna uppfattning.
Utdelning av stipendier ska följaktligen anses utgöra ”utbildning” enligt artikel 3.1 g.
20.      Enligt domstolens fasta praxis följer det såväl av kravet på en enhetlig tillämpning av unionsrätten som av likhetsprincipen, att ordalydelsen i en unionsbestämmelse som inte innehåller någon uttrycklig hänvisning till medlemsstaternas rättsordningar för fastställandet av bestämmelsens innebörd och tillämpningsområde, i regel ska ges en självständig och enhetlig tolkning inom hela unionen.
Samtidigt som ordalydelsen i direktiv 2000/43 inte ger någon särskild vägledning beträffande hur termen ”utbildning” ska förstås, innehåller den inte någon hänvisning till nationell rätt rörande innebörden av denna term.
Härav följer att ”utbildning” vid tillämpningen av direktivet ska anses utgöra ett självständigt unionsrättsligt begrepp som ska tolkas enhetligt i samtliga medlemsstater.(7)
21.      Som domstolen konsekvent har förklarat ska betydelsen och räckvidden av en term för vilken unionsrätten inte ger någon definition fastställas i överensstämmelse med dess normala betydelse i vanligt språkbruk, med beaktande av det sammanhang i vilket den används och de mål som eftersträvas med de föreskrifter som den ingår i.(8)
22.      Utbildning uppfattas vanligen som en ”handling eller process för förvärv av kunskaper, särskilt systematiskt under barndomen och uppväxten”.(9) Det råder ingen brist på belysande definitioner av ”utbildning”.(10) International Standard Classification of Education (2011) anger således ”processer enligt vilka samhällen medvetet överför sin samlade information, kunskaper, förståelse, inställningar, värderingar, färdigheter, kompetenser och beteenden mellan generationer.
Den innefattar kommunikation som är utformad för att ge upphov till inlärning”.(11) Härav följer att utbildning är en intellektuell process.
Utbildning har således två aspekter, den ena är konkret (den är ”intellektuell”), och den andra är funktionell (den är en ”process”).
Vanligen, men inte alltid, sker utbildning vid en skola eller ett universitet.
Jag inkluderar forskning i begreppet utbildning när den sker vid en institution för utbildning, då syftet med sådan forskning är att förvärva och överföra kunskaper snarare än att tjäna kommersiella mål.
Även om man i första hand har unga personer i åtanke när det gäller utbildning är det viktigt att understryka att utbildning rör alla åldrar.
I dag spelar livslångt lärande en viktig roll i den individuella yrkesmässiga och personliga utvecklingen.(12) Således finns också initiativ som ”université du troisième age”, som gör det möjligt för personer som dragit sig tillbaka från aktivt ekonomiskt liv att vidga sina kunskaper.
23.      Det är inte uppenbart att den normala betydelsen av ordet ”utbildning”, som jag konstaterar är mycket vid, nödvändigtvis innefattar utdelning av stipendier.
24.      Jag övergår därför till det sammanhang och de mål som eftersträvas med de föreskrifter som denna term ingår i.
25.      Syftet med direktiv 2000/43 är att fastställa en ram för bekämpning av diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung för att genomföra principen om likabehandling i medlemsstaterna.(13) Inom ramen för dess materiella tillämpningsområde utgör direktivet ett konkret uttryck för principen om icke-diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung, vilken fastställs i artikel 21 i stadgan.(14) Skälen i direktivet beskriver skydd mot diskriminering som en grundläggande rättighet och hänvisar således till olika internationella avtal som erkänner den rättigheten.(15)
26.      Dessutom sökte unionslagstiftaren, i skälen 9, 12 och 13, klarlägga att i) diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung kan undergräva förverkligandet av målen i EG-fördraget, särskilt förverkligandet av en hög sysselsättningsnivå och en hög nivå på det sociala skyddet, en höjning av levnadsstandarden och livskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet, och att sådan diskriminering även kan undergräva strävan att utveckla Europeiska unionen som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, och att ii) förbudet mot all diskriminering av detta slag i synnerhet är att säkerställa utvecklingen av demokratiska och toleranta samhällen där alla kan vara delaktiga, oavsett ras eller etniskt ursprung.(16)
27.      Direktiv 2000/43 har ett brett tillämpningsområde.
Tillämpningsområdet med avseende på person (ratione personae) omfattar alla fysiska personer och skyddar dem mot diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung.(17) Detta skydd är tillämpligt på både den offentliga och den privata sektorn, inklusive offentliga organ.(18) Det materiella tillämpningsområdet (ratione materiae) går utöver tillträde till förvärvsarbete och verksamhet som egenföretagare och omfattar samtliga områden som uttömmande förtecknas i artikel 3.1.(19)
28.      Domstolen har konsekvent slagit fast att med beaktande av dess syfte och arten av de rättigheter som det är avsett att skydda, kan tillämpningsområdet för direktiv 2000/43 inte definieras restriktivt.(20) Denna slutsats är tillämplig på de termer i direktivet som definierar dess materiella tillämpningsområde, såsom anställning, yrkesvägledning och yrkesutbildning, anställningsvillkor, socialt skydd och sociala förmåner och, naturligtvis, utbildning.(21)
29.      Omfattar denna breda tolkning av termen ”utbildning” även utdelning av stipendier?
30.      Utdelning av stipendier motsvarar inte som sådan den intellektuella process som utgör utbildning.
Den rör tillgång till utbildning.
31.      Jag anser emellertid att tillgång till utbildning utgör en väsentlig beståndsdel av själva utbildningen, särskilt när det gäller en rättsakt som bekämpar diskriminering.
32.      Om tillgång till utbildning skulle utelämnas, vad återstår då av begreppet ”utbildning” när det gäller bekämpning av diskriminering?
I ett klassrum (för att ta ett mycket klassiskt exempel på utbildning) kan alla sitta längst fram och alla kan ställa frågor.
Nuförtiden skulle det vara otänkbart att en viss etnisk grupp måste sitta längst bak och inte få ställa frågor till läraren.
Det är lika självklart att alla elever ska betygsättas enligt samma kriterier, efter deras prestationer och inte på grund av deras ras eller etniska ursprung och att alla elever ska erhålla samma examen efter att framgångsrikt ha tagit del av samma undervisning.(22) Men möjligheten att bli antagen till alla skolor och all undervisning på samma villkor motsvarar tillgång till utbildning.
Utan denna tillgång kan det inte föreligga någon utbildning.
För att vara tydlig inbegriper ordet ”utbildning” med nödvändighet även ”tillgång till” utbildning.
De hör ihop och beror av varandra och att skilja dem åt skulle beröva direktivet dess syfte att bekämpa diskriminering i samband med utbildning.
33.      Tillgång till utbildning består naturligtvis av många komponenter.
Det kan vara fysisk tillgång till en byggnad, införandet av en ordning för begränsad antagning för att kontrollera studentantalet, möjligheten att låna eller köpa böcker, möjligheten att betala för levnadsomkostnader (bland många andra).
Således utdelar skolor, universitet och andra institutioner ofta stipendier för att täcka avgifterna för utbildningsprogram, resekostnader förenade med studier utomlands eller kostnader för uppehället (antingen i pengar eller in natura såsom tillhandahållande av kostnadsfria bostäder eller måltider).
34.      Finansiering är en väsentlig aspekt av tillgång till utbildning.
Uteslutande av en viss etnisk grupp från denna finansiering innebär, särskilt i fall av utbildningsprogram med mycket höga avgifter, ett uteslutande av denna grupp från utbildningen.
Detta bevarar eventuell pågående diskriminering av gruppen i fråga.
Som kommissionen anförde i sitt förslag till direktivet är en utbildning av god kvalitet en förutsättning för en framgångsrik integrering i samhället och därför måste det läggas vikt vid likabehandling i urvalsförfaranden (det vill säga tillgång till utbildning).(23) En teleologisk tolkning av ”utbildning” talar tydligt till förmån för att låta frågan om tillgång till utbildning omfattas av direktivet.
35.      En analys av termen ”utbildning” i ett mer allmänt unionsrättsligt sammanhang pekar på samma slutsats.
Såväl rätten till utbildning (och tillgång till yrkesutbildning) som skydd mot diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung är grundläggande rättigheter som erkänns i artiklarna 14 respektive 21 i stadgan.
För att avgöra hur ”utbildning” ska tolkas i den mening som avses i direktiv 2000/43 är det viktigt att hålla i minnet att frågan befinner sig på skiljelinjen mellan två grundläggande rättigheter.
36.      Det framgår av domstolens praxis att begreppet utbildning ska ges en vid tolkning i mål rörande likabehandling, så att det innefattar aspekter av tillgång till utbildning.
Således fann domstolen beträffande en talan som väckts av två tyska studenter, för vilka Nederländerna hade vägrat bevilja studiestöd på samma sätt som för nederländska studenter, att likabehandlingsprincipen för tillträde till utbildning för barn till utländska arbetstagare i artikel 12 i förordning (EEG) nr 1612/68(24) inte endast avser regler om själva tillträdet utan också allmänna bestämmelser som avser att underlätta deltagande i utbildningen.(25)
37.      Vid tolkning av artikel 7 i EEG-fördraget (nu artikel 21.2 FEUF) fann domstolen på ett liknande sätt att likabehandling avseende villkoren för tillgång till yrkesutbildning inte endast gäller för de krav som fastställs av utbildningsinstitutionen i fråga, såsom inskrivningsavgifter, utan även varje åtgärd som kan hindra utövandet av den rättigheten såsom rätten att uppehålla sig i den medlemsstat där undervisningen äger rum.(26)
38.      I målet Bidar har domstolen förklarat att mot bakgrund av införandet av begreppet unionsmedborgarskap i EG-fördraget och ett kapitel som bland annat rör utbildning och yrkesutbildning, befinner sig en unionsmedborgare som lagligt uppehåller sig i en annan medlemsstat i en situation som faller inom tillämpningsområdet för förbud mot diskriminering på grund av nationalitet när denne ansöker om bistånd till studerande som är avsett att täcka kostnader för uppehälle.
I det målet gjorde domstolen inte någon åtskillnad mellan de olika aspekter av tillgång till utbildning som finansieringen var avsedd att täcka.(27)
39.      Som kommissionen dessutom framhöll vid förhandlingen utgjorde artikel 165 FEUF, som reglerar Europeiska unionens behörighet i fråga om utbildning, rättslig grund för inrättandet av Erasmus+-programmet, som omfattar bland annat finansiering av individens rörlighet i utbildningssyfte, trots att nämnda bestämmelse inte uttryckligen nämner finansiering av studier.(28) Detta är enligt min uppfattning ett uttryck för den betydelse som EU-lagstiftaren tillmäter tillgång till utbildning som en väsentlig aspekt av utbildning.
40.      För att avgöra huruvida beviljande av ett stipendium eller stöd omfattas av artikel 3.1 g i direktiv 2000/43 skulle jag likväl inte söka vägledning av artikel 11.1 b i rådets direktiv 2003/109/EG (en tanke som behandlades under förhandlingen).(29) Den bestämmelsen rör likabehandling av varaktigt bosatta med medborgare i värdmedlemsstaten vad beträffar ”utbildning och yrkesutbildning, inklusive möjligheterna att få bidrag och stipendier för studier i enlighet med nationell lagstiftning”.
Det framgår av hänvisningen till ”nationell lagstiftning” att tolkningen av den bestämmelsen i fråga om vad som utgör ”bidrag och stipendier” inte ska göras enligt de principer som är tillämpliga på självständiga unionsrättsliga begrepp (se punkterna 20 och 21 ovan).
Mot bakgrund härav och av de två direktivens olika tillämpningsområden i materiellt och personligt hänseende anser jag att det inte är lämpligt att dra några slutsatser med ledning av direktiv 2003/109 för tolkningen av ”utbildning” i samband med direktiv 2000/43.
41.      Vad beträffar förarbetena till direktiv 2000/43 angav artikel 3.1 g i kommissionens förslag att räckvidden av ”utbildning” skulle anses omfatta ”utbildningsstöd och stipendier, med full respekt för medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningsväsendets uppbyggnad och deras kulturella och språkliga skillnader”.(30) Denna förklaring togs emellertid bort i direktivets slutliga text som antogs av rådet.
Stiftelsen och den tyska regeringen anser att detta tyder på att EU-lagstiftaren medvetet valde att utesluta utbildningsstöd och stipendier från tillämpningsområdet för denna bestämmelse.
42.      Jag delar inte denna tolkning.
43.      Den mening som togs bort i den slutliga texten innehöll också skyldigheten att respektera medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningsväsendets uppbyggnad.
Den meningen återger ordagrant artikel 165.1 FEUF, som ligger till grund för unionens behörighet i fråga om utbildning.
Även om sistnämnda bestämmelse inte utgör en av de rättsliga grunderna för direktiv 2000/43 är det materiella tillämpningsområdet för det direktivet naturligtvis begränsat till den befogenhet som tilldelats EU.(31) Således kan lagstiftarens avsikt när denne raderade meningen ”med full respekt för medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningsväsendets uppbyggnad och deras kulturella och språkliga skillnader” från artikel 3.1 g i direktiv 2000/43, inte ha varit att ändra bestämmelsens räckvidd.
Visserligen föreligger ingen visshet beträffande lagstiftarens avsikt när denna formulering togs bort, men det tautologiska ordvalet är en trolig förklaring.
Borttagandet förenklar bestämmelsens ordalydelse utan att ändra dess omfattning, samtidigt som de valda termernas självständiga karaktär framhålls genom att hänvisningen till medlemsstaternas behörighet tas bort.
Logiskt sett gäller samma slutsats för den första delen av meningen som togs bort, det vill säga ”inklusive utbildningsstöd och stipendier”.
Stiftelsen och den tyska regeringen har hävdat att dessa ord togs bort för att begränsa definitionen av begreppet ”utbildning”.
Men motsatsen kan vara lika sann, nämligen att borttagandet skedde för att åstadkomma en bred definition.
44.      Denna slutsats påverkas inte av den omständigheten att andra termer som definierar direktivets tillämpningsområde (i punkterna a–e och h i artikel 3.1) förklaras ytterligare med en mening som börjar med ”inklusive”.
Inte heller övertygas jag av argumentet att förhållandet att yrkesvägledning och yrkesutbildning nämns separat i artikel 3.1 b tyder på en avsikt att begränsa räckvidden av begreppet utbildning.
45.      Yrkesvägledning och yrkesutbildning har ett nära samband med tillgång till anställning och nämns således i direkt anslutning till det begreppet.
När yrkesutbildning var den enda term som var knuten till utbildning i EEG-fördraget fann domstolen att universitetsstudier i allmänhet utgör ”yrkesutbildning” i den mening som avses i artikel 128 EEG, och att en extra inskrivningsavgift som togs ut av studenter som var medborgare i andra medlemsstater således utgjorde diskriminering på grund av nationalitet i strid med artikel 7 EEG.
Det är tydligt att domstolen i det målet gav termen ”yrkesutbildning” en bred och teleologisk tolkning för att förbjuda diskriminering på grund av nationalitet i samband med universitetsutbildning.
Det föreligger här en analogi med förevarande mål såtillvida att samma tolkningsmetoder ska tillämpas i syfte att åstadkomma en vidare tillämpning av regeln i fråga.(32)
46.      Kommissionen anförde vid förhandlingen att utdelning av stipendier också kan omfattas av artikel 3.1 f i direktiv 2000/43 (sociala förmåner).
Den frågan kan bli viktig om domstolen skulle finna att utdelning av stipendier inte omfattas av utbildning.
47.      I kommissionens förslag anges att sociala förmåner är av ekonomisk eller kulturell art, såsom nedsatta priser på kollektivtrafik och subventionerade skolmåltider för barn i familjer med låg inkomst.(33) Domstolen har redan slagit fast att bistånd till försörjning och utbildning som beviljas för genomförande av universitetsstudier, vilka leder till en yrkesbehörighet, är en social förmån i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning nr 1612/68.(34) Enligt min uppfattning gäller detta finansiering av studier som är ”horisontell”, det vill säga som beviljas envar enligt kriterier som till exempel har samband med studenternas eller deras föräldrars inkomst- eller anställningsförhållanden.
Jag anser att sådana fall har samband med både tillgång till ”utbildning” och avser en ”social förmån”.
Detta betyder att det inte kan uteslutas att de två bestämmelsernas tillämpningsområden överlappar varandra.
När finansiering emellertid ges till ett begränsat antal studenter enligt kriterier som avser deras akademiska prestationer eller andra meriter (såsom förefaller vara fallet i målet vid den nationella domstolen) är det min uppfattning att sådan finansiering ska anses omfattas av uttrycket ”utbildning”.
48.      Det följer av ovanstående att termen ”utbildning” i den mening som avses i direktiv 2000/43 ska ges en vid tolkning och att den innefattar aspekter som avser tillgång till utbildning, såsom finansiering medelst stipendier.
Det ska emellertid föreligga ett verkligt samband mellan finansieringen och utbildningen.
Ett stipendium har ett sådant verkligt samband med utbildning när det avser inskrivnings- och undervisningsavgifter, resekostnader för deltagande i undervisning i en annan stat eller kostnader för uppehälle, när syftet är att möjliggöra för studenten att delta i undervisningen.(35) Det ankommer på den nationella domstolen att kontrollera huruvida så är fallet.
49.      Min slutsats är därför att begreppet ”utbildning” i den mening som avses i artikel 3.1 g i direktiv 2000/43 omfattar utdelning av stipendier som avser att främja forskningsprojekt och studier utomlands.
Det ankommer på den nationella domstolen att kontrollera huruvida det föreligger ett verkligt samband mellan finansieringen och ”utbildning”.
Förslag till avgörande
50.      Mot bakgrund av ovanstående föreslår jag att domstolen besvarar den fråga som hänskjutits av Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen, Tyskland) enligt följande:
Begreppet ”utbildning” i den mening som avses i artikel 3.1 g i rådets direktiv 2000/43/EG av den 29 juni 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung, omfattar utdelning av stipendier som avser att främja forskningsprojekt och studier utomlands.
Det ankommer på den nationella domstolen att kontrollera huruvida det föreligger ett verkligt samband mellan finansieringen och ”utbildning”.
1      Originalspråk: engelska.
2      ”Ὅτι μὲν οὖν τῷ νομοθέτῃ μάλιστα πραγματευτέον περὶ τὴν τῶν νέων παιδείαν, οὐδεὶς ἂν ἀμφισβητήσειε … τίς δ᾽ἔσται ἡ παιδεία … δεῖ μὴ λανθάνειν”.
Aristoteles, Politik, bok 8.
3      Artikel 14 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (EGT C 364, 2000, s. 1) (nedan kallad stadgan).
4      Rådets direktiv 2000/43/EG av den 29 juni 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (EGT L180, 2000, s. 22).
5      Artikel 1.
6      Enligt dess stadgar består stiftelsens ändamål i att främja högre utbildning av unga personer vars stora vetenskapliga eller konstnärliga talang och personlighet förväntas resultera i särskilda prestationer i samhällets tjänst.
Ändamålet med ”Bucerius Law Programme” är att erbjuda särskilt dugliga utexaminerade jurister i Tyskland kunskaper i utländska rättssystem och språk samt erfarenhet av att vistas utomlands.
7      Se, för ett liknande resonemang, dom av den 2 mars 2017, J.
D., C‑4/16, EU:C:2017:153, punkterna 23 och 24 och där angiven rättspraxis.
8      Dom av den 3 september 2014, Deckmyn och Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, punkt 19 och där angiven rättspraxis.
9      Denna definition av utbildning återfinns i Collins English Dictionary.
The Oxford English Dictionary som anger ”process för att ge eller mottaga systematisk undervisning, särskilt vid en skola eller universitet”.
Gemensamt motsvarar de två definitionerna en vanlig uppfattning om vad ”utbildning” betyder.
10      På franska förefaller definitionen av ”education” i Petit Robert vara ännu vidare: ”mise en œuvre des moyens propres à assurer la formation et le développement d’un être humain”.
På tyska, rättegångsspråket i förevarande mål, anger Duden – Deutsches Universalwörterbuch under ”Bildung”, ”a)das Bilden (5), Erziehung: die B. der Jugend; mehr für die B. tun; b) das Gebildetsein; das Ausgebildetsein; erworbenes Allgemeinwissen: eine wissenschaftliche, künstlerische, humanistische B.; seine B. vervollständigen, vertiefen; eine umfassende B. besitzen; eine vorzügliche B. erhalten; ein Mann von B.
(ein gebildeter Mann); das gehört zur allgemeinen B.
(das sollte jeder Gebildete wissen); c) (seltener) gutes Benehmen: sie hat keine B.
(weiß nicht, was sich schickt)”.
Ur ett etymologiskt perspektiv visar en genomgång av de olika språkversionerna av direktivet att sju av dem (engelska: education, franska: éducation, maltesiska: edukazzjoni, polska: edukacji, portugisiska: educação, rumänska: educația och spanska: educación) använder ett ord som etymologiskt härrör från det latinska verbet educare,”uppfostra, uppföda, utbilda”, som är besläktat med educere, ”ta ut, leda fram”.
11      International Standard Classification of Education är den standard för internationell klassificering för organisering av utbildningsprogram och tillhörande examina enligt nivåer och områden som föreslås av Förenta nationernas organisation för utbildning, vetenskap och kultur (Unesco).
Denna definition återges delvis i definitionen av ”utbildning” i artikel 2 d i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 452/2008 av den 23 april 2008 om framställning och utveckling av statistik om utbildning och livslångt lärande (EUT L 145, 2008, s. 227).
12      I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1288/2013 av den 11 december 2013 om inrättande av ”Erasmus+”: Unionens program för allmän utbildning, yrkesutbildning, ungdom och idrott och om upphävande av besluten nr 1719/2006/EG, nr 1720/2006/EG och nr 1298/2008/EG (EUT L 347, 2013, s. 50) definieras ”livslångt lärande” som ”all allmän utbildning, yrkesinriktad utbildning, icke-formellt och informellt lärande under hela livet som leder till bättre kunskaper, färdigheter, kompetenser eller samhällsdeltagande ur ett personligt, medborgerligt, kulturellt, samhälleligt och/eller arbetsrelaterat perspektiv, inklusive tillhandahållandet av rådgivning och vägledning”.
13      Artikel 1.
14      Dom av den 16 juli 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, punkterna 58 och 72 och där angiven rättspraxis.
15      Skäl 3.
16      Se också dom av den 16 juli 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, punkt 74.
17      Artikel 3.1 och skäl 16.
Det tillerkända skyddet utsträcks om det är lämpligt till juridiska personer om de blir utsatta för diskriminering på grund av sina medlemmars eller delägares ras eller etniska ursprung.
18      Artikel 3.1.
19      Se skäl 12 i direktivet och dom av den 12 maj 2011, Runevič-Vardyn och Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, punkterna 41 och 42.
I detta avseende är tillämpningsområdet bredare än för rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (EGT L 303, 2000, s.16).
20      Dom av den 16 juli 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, punkt 42 och där angiven rättspraxis.
21      Se, för ett liknande resonemang, beträffande tillgång till och tillhandahållande av varor (artikel 3.1 h i direktiv 2000/43), dom av den 16 juli 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, punkt 43.
22      Jag stannar upp för att konstatera att segregation på grund av ras eller etniskt ursprung i samband med utbildning var norm under apartheidregimen i Sydafrika och att kvinnor, trots att de avlagt exakt samma examina som manliga studenter, inte antogs vid Cambridge University förrän i december 1947.
23      Förslag till rådets direktiv om genomförandet av principen om likabehandling av enskilda personer oavsett ras eller etniskt ursprung, KOM (1999) 566 slutlig (nedan kallat kommissionens förslag), s. 5.
24      Rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, 1968, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 33), som upphävts genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 492/2011 av den 5 april 2011 om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen (EUT L 141, 2011, s. 1).
Jag noterar att denna förordning inspirerade kommissionen och dess förklaring av vissa uttryck som används i direktiv 2000/43, kommissionens förslag, s. 7.
25      Se dom av den 15 mars 1989, Echternach och Moritz, 389/87 och 390/87, EU:C:1989:130, punkt 33.
I ett tidigare mål som också rörde artikel 12 i förordning nr 1612/68 fann domstolen i dom av den 3 juli 1974, Casagrande, 9/74, EU:C:1974:74, punkt 7, att ”en förutsättning för integration när det gäller barn till en utländsk arbetstagare som önskar delta i högre undervisning, är att detta barn på samma villkor som de barn som är medborgare i staten kan komma i åtnjutande av förmåner … avseende utbildningsstöd”.
26      Dom av den 26 februari 1992, Raulin, C‑357/89, EU:C:1992:87, punkt 34.
27      Dom av den 15 mars 2005, C‑209/03, EU:C:2005:169, punkterna 39–42.
Den domen innebar en utveckling från tidigare rättspraxis där domstolen hade förklarat att på gemenskapsrättens (dåvarande) utvecklingsstadium låg utbildning och bidrag till studerande för uppehälle och undervisning utanför behörigheten för EEG, se dom av den 21 juni 1988, Lair, 39/86, EU:C:1988:322, punkt 15.
28      Förordning (EU)nr 1288/2013.
29      Rådets direktiv 2003/109/EG av den 25 november 2003 om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning (EUT L 16, 2004, s. 44).
30      Kommissionens förslag, s. 8.
31      Artikel 3.1 i direktivet.
32      Se dom av den 2 februari 1988, Blaizot m.fl., 24/86, EU:C:1988:43, punkterna 10–24, särskilt punkterna 19, 20 och 24.
33      Kommissionens förslag, s.7.
34      Se dom av den 15 december 2016, Depesme m.fl., C‑401/15 till C‑403/15, EU:C:2016:955, punkt 38 och där angiven rättspraxis.
Kommissionens förslag hämtar uttryckligen inspiration (på s. 7) från förordning nr 1612/68 rörande begreppet ”sociala förmåner”.
35      I detta avseende är det min uppfattning att EU-rätten tydligt har utvecklats efter det att domstolen i dom av den 21 juni 1988, Brown, 197/86, EU:C:1988:323 i punkt 18, förklarade att ”på gemenskapsrättens nuvarande utvecklingsstadium omfattas i princip inte ett bidrag som beviljas till studerandes uppehälle och utbildning av EEG-fördragets tillämpningsområde enligt artikel 7 i fördraget”.
Se dom av den 15 mars 2005, Bidar, C‑209/03, EU:C:2005:169, punkterna 39–42,som anges i punkt 38 ovan.
Detta måste i än högre grad vara fallet när det gäller direktiv 2000/43, mot bakgrund av dess syfte och systematik som behandlats i punkterna 24 och följande punkter ovan.

GENERALADVOKAT

ELEANOR

SHARPSTON

11 september 2018

Heiko Jonny

Maniero

studenter

den första juridiska statsexamen

Maniero

italiensk medborgare

född och bosatt i Tyskland

juristexamen

universitet

11 december 2013

H.J.

Maniero

”Bucerius Law Programme”

17 januari 2014

den första juridiska statsexamen

Maniero

den ”femåriga examen”

den andra juridiska statsexamen

Maniero

Maniero

Maniero

den första juridiska statsexamen

en första juridisk statsexamen

Maniero

30 maj 2018

H.J.

Maniero

elever

elever

studentantalet

studenter

studenter

Bidar

studerande

studenter

studenternas

studenter

studenten

29 juni 2000

Aristoteles

29 juni 2000

”Bucerius Law Programme”

särskilt dugliga utexaminerade jurister

2 mars 2017

3 september 2014

Deckmyn

en skola eller universitet

23 april 2008

11 december 2013

16 juli 2015

16 juli 2015

12 maj 2011

Runevič-Vardyn

Wardyn

27 november 2000

16 juli 2015

16 juli 2015

Cambridge University

december 1947

15 oktober 1968

5 april 2011

15 mars 1989

Echternach

Moritz

3 juli 1974

Casagrande

26 februari 1992

Raulin

15 mars 2005

studerande

21 juni 1988

Lair

25 november 2003

2 februari 1988

Blaizot

15 december 2016

Depesme

21 juni 1988

Brown

studerandes

15 mars 2005

Bidar