ELEANOR SHARPSTON
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2018. szeptember 11.(1)
C‑457/17. sz. ügy
Heiko Jonny Maniero
kontra
Studienstiftung des deutschen Volkes eV
(a Bundesgerichtshof [szövetségi legfelsőbb bíróság, Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„2000/43/EK irányelv – A faji vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód – A 3. cikk (1) bekezdésének g) pontja – Oktatás – Az első jogi államvizsgát letett tanulóknak nyújtott ösztöndíjak”
1.        „Nyilvánvaló tehát, hogy törvényhozási úton kell gondoskodni a nevelésről, […] azonban azt is meg kell vizsgálnunk, hogy mi is hát a nevelés […]”.(2)
2.        Az európai jogalkotó e tekintetben jogi szabályozást fogadott el, amelynek keretében alapvető jogként ismerte el többek között az oktatáshoz való jogot.(3) A jogalkotó ugyanakkor az „oktatás” fogalmát nem határozta meg.
A jelen előzetes döntéshozatalra utalás keretében a Bíróságnak erre az ősi, jelen ügyben az uniós joggal, pontosabban a 2000/43/EK tanácsi irányelvvel(4) összefüggésben feltett kérdésre kell válaszolnia.
Mi minősül oktatásnak?
Jogi háttér
A 2000/43 irányelv
3.        A 2000/43 irányelv célja a faji vagy etnikai származáson alapuló hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem keretrendszerének kialakítása.(5)
4.        A 2. cikk (1) bekezdése tiltja mind a közvetlen, mind pedig a közvetett, faji vagy etnikai származáson alapuló hátrányos megkülönböztetést.
A 2. cikk (2) bekezdésében szereplő meghatározás szerint közvetlen hátrányos megkülönböztetés akkor áll fenn, „ha egy személlyel szemben faji vagy etnikai alapon [helyesen: faji vagy etnikai származása miatt] kevésbé kedvezően járnak el, mint ahogyan egy másik személlyel szemben hasonló helyzetben eljárnak, eljártak vagy eljárnának”, közvetett hátrányos megkülönböztetés pedig akkor áll fenn, „ha egy látszólag semleges rendelkezés, feltétel vagy gyakorlat az egy faji vagy etnikai származású személyeket más személyekhez képest különösen hátrányosan érint [helyesen: hátrányosan érinthet], kivéve ha ez a rendelkezés, feltétel vagy gyakorlat jogszerű céllal objektív módon igazolható, továbbá e cél megvalósításának eszközei megfelelőek és szükségesek”.
5.        A 3. cikk (1) bekezdésében szereplő meghatározás szerint az irányelv vonatkozik „a Közösségre ruházott hatáskörök keretein belül […] minden személyre, mind a köz‑, mind a magánszektorban, beleértve az állami szerveket is, a következők tekintetében: […] g) oktatás […]”.
Nemzeti jogszabályok
6.        A 2000/43 irányelvet Németországban az Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (az egyenlő bánásmódról szóló általános törvény; a továbbiakban: AGG) ültette át.
7.        Az AGG 1. §‑a tiltja – többek között – a faji vagy etnikai származáson alapuló minden hátrányos megkülönböztetést.
A 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének g) pontját átültető 2. §.
(1) bekezdésének 7. pontjában szereplő meghatározás szerint a tilalom – többek között – magában foglalja az oktatással kapcsolatos hátrányos megkülönböztetést.
(1) és (2) bekezdése meghatározza az AGG által tiltott közvetlen és közvetett hátrányos megkülönböztetést.
A tényállás, az eljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
8.        Heiko Jonny Maniero Németországban született, és ott lakóhellyel rendelkező olasz állampolgár.
2013‑ban egy örményországi egyetemen „Bachelor of Laws” diplomát szerzett.
9.        2013. december 11‑én H. J. Maniero felvette a kapcsolatot a Studienstiftung des deutschen Volkes e.V.
(német egyetemi ösztöndíjalap; a továbbiakban: Alap) ösztöndíjakat nyújtó bejegyzett egyesülettel abból a célból, hogy a külföldi jogi kutatási és tanulmányi programok támogatására irányuló „Bucerius‑Jura‑Programm” keretében ösztöndíjra pályázzon.(6)
10.      Az Alap 2014. január 17‑én küldött választ, amelyben utalt arra, hogy a pályázóknak rendelkezniük kell az első jogi államvizsgával.
H. J. Maniero azt válaszolta, hogy az „ötéves képzés” keretében Örményországban általa megszerzett diploma a második jogi államvizsgának felel meg, mivel az őt abban az országban bírói tisztség betöltésére és ügyvédi tevékenység folytatására jogosítja fel.
Megjegyezte, hogy az Alap által szabott feltételek etnikai vagy társadalmi származás alapján történő hátrányos megkülönböztetés miatt sérthetik az AGG‑t.
11.      H. J. Maniero nem nyújtott be pályázatot.
Az Alappal folytatott későbbi levelezésében kijelentette, hogy az alperes elutasító magatartása tartotta vissza a pályázat benyújtásától.
12.      H. J. Maniero keresetet terjesztett a Landgericht (regionális bíróság, Németország) elé, amelyben kérte, hogy e bíróság kötelezze az Alapot az életkora vagy származása miatt az Alap részéről történő hátrányos megkülönböztetés abbahagyására és az attól való tartózkodásra, kártérítésként 18 734,60 euró megfizetésére és útiköltség címén további költségtérítés megfizetésére.
A keresetet, valamint az ezt követő fellebbezést is elutasították.
13.      H. J. Maniero ezt követően felülvizsgálati kérelmet terjesztett a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság, Németország; a továbbiakban: kérdést előterjesztő bíróság) elé.
14.      A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a felülvizsgálati kérelem kizárólag akkor lehet sikeres, ha az ösztöndíjak nyújtása az oktatás 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének g) pontját átültető AGG 2. §‑a (1) bekezdésének 7. pontjában foglalt fogalmának körébe tartozik.
Amennyiben ez teljesül, a következő kérdés az, hogy az első jogi államvizsga letételének követelménye az AGG‑nek a 2000/43 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének b) pontját átültető 3. §‑ának (2) bekezdésében tiltott közvetett hátrányos megkülönböztetést valósít‑e meg.
Ennek fényében a kérdést előterjesztő bíróság a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      A 2000/43/EK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének g) pontja szerinti »oktatás« fogalmának hatálya alá tartozik‑e a bejegyzett egyesület által külföldi kutatási vagy tanulmányi programok támogatására irányuló ösztöndíjak nyújtása?
2)      Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésben említett ösztöndíjak nyújtása esetén a pályázónak a 2000/43/EK irányelv 2. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében vett közvetett hátrányos megkülönböztetését jelenti‑e a Németországban letett első jogi államvizsga részvételi feltételként való előírása, ha az uniós polgár pályázónak, aki egy Európai Unión kívüli államban szerzett hasonló végzettséget anélkül, hogy a végzettség megszerzése helyének kiválasztása összefüggésben állna a pályázó etnikai származásával, ugyanakkor állandó lakóhelyére és folyékony német nyelvtudására tekintettel a belföldiekhez hasonlóan lehetősége volt arra, hogy a belföldi jogi tanulmányokat követően letegye az első jogi államvizsgát?
Van‑e e tekintetben jelentősége annak, hogy az ösztöndíjprogramnak – amelynek nincsenek hátrányosan megkülönböztető jellegű szempontjai – az a célja, hogy Németországban jogi tanulmányokat végzők számára külföld kutatási vagy tanulmányi program támogatása révén külföldi jogrendszerek megismerését, illetve külföldi tapasztalatok és nyelvtudás megszerzését biztosítsa?”
15.      Írásbeli észrevételeket az Alap, a német kormány és az Európai Bizottság nyújtott be.
H. J. Maniero, az Alap, a német kormány és a Bizottság a 2018. május 30‑i tárgyaláson szóbeli észrevételeket terjesztettek elő.
16.      A Bíróság kérésének megfelelően a jelen indítvány keretében az első kérdés vizsgálatára szorítkozom.
Értékelés
17.      A kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy a külföldi jogi kutatási és tanulmányi programok támogatására irányuló ösztöndíjak bejegyzett egyesület általi nyújtása „oktatáshoz” kapcsolódóként a 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdése g) pontjának hatálya alá tartozik‑e.
Előzetesen megjegyzem, hogy a jelen ügy tárgyát az „oktatás” 2000/43 irányelvben szereplő fogalma és nem az oklevelek elismerésére vagy a személyek szabad mozgására gyakorolt hatások képezik.
18.      Az Alap és a német kormány érvelése szerint az oktatás fogalmát akként kell értelmezni, hogy az ösztöndíjak nyújtását nem foglalja magában.
Érveiket elsődlegesen a jogalkotási előzményekre és az irányelv rendszerére alapozzák.
19.      Másfelől a Bizottság azzal érvel, hogy a 2000/43 irányelvet tágan kell értelmezni; ezzel H. J. Maniero egyetért.
Ennek megfelelően az ösztöndíjak nyújtásának a 3. cikk (1) bekezdésének g) pontjában foglalt „oktatás” körébe kell tartoznia.
20.      Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint mind az uniós jog egységes alkalmazásának követelményéből, mind pedig az egyenlőség elvéből az következik, hogy a jelentésének és hatályának meghatározása érdekében a tagállami jogokra kifejezett utalást nem tartalmazó uniós jogi rendelkezést főszabály szerint az egész Unióban önállóan és egységesen kell értelmezni.
Ezzel szemben a 2000/43 irányelv szövege nem ad konkrét iránymutatást arra vonatkozóan, hogy az „oktatás” kifejezést hogyan kell értelmezni, és nem utal e kifejezés jelentését illetően nemzeti jogszabályokra sem.
Következésképpen az „oktatást” az irányelv alkalmazásában önálló uniós jogi fogalomnak kell tekinteni, amelyet az összes tagállam területén egységesen kell értelmezni.(7)
21.      A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az olyan kifejezés jelentését és tartalmát, amelyeket az uniós jog egyáltalán nem határoz meg, az általános nyelvhasználatban elfogadott szokásos jelentés szerint kell meghatározni, figyelembe véve azon szövegkörnyezetet, amelyben e kifejezést használják, és azon szabályozás célkitűzéseit, amelynek e kifejezés részét képezi.(8)
22.      Az oktatást szokásosan „a gyermekkor és a serdülőkor alatt az ismeretek – főként rendszeres – megszerzésére irányuló eljárás vagy folyamat”.(9) Az „oktatás” illusztratív fogalommeghatározásaiból nincs hiány;(10) így az International Standard Classification of Education (2011) (az oktatás 2011. évi egységes nemzetközi osztályozási rendszere) szerint: „olyan folyamatok, amelyek révén a társadalmak az általuk felhalmozott információt, ismereteket, értelmezést, attitűdöket, értékeket, készségeket, kompetenciákat és viselkedéseket generációkon át szabadon közvetítik.
Tanulásra irányuló kommunikációt foglal magában”.(11) Ebből az következik, hogy az oktatás szellemi folyamat.
Az oktatásnak tehát két oldala van, az egyik tartalmi („szellemi”), míg a másik funkcionális („folyamat”).
Az oktatás rendszerint – de nem minden esetben – iskolában vagy egyetemen történik.
Álláspontom szerint a kifejezés tartalmazza a kutatást is, amennyiben azt oktatási létesítményben végzik, mivel az ilyen kutatás kereskedelmi célkitűzések megvalósítása helyett inkább ismeretek megszerzésére és átadására irányul.
Habár az oktatással kapcsolatban elsődlegesen a fiatalok jutnak eszünkbe, fontos hangsúlyozni, hogy az oktatás minden életkort érint.
Napjainkban az egész életen át tartó tanulás az egyének szakmai és személyi fejlődésében is fontos szerepet játszik.(12) Következésképpen az aktív gazdasági élettől visszavonult személyek ismereteinek bővítését lehetővé tevő „université du troisième age” kezdeményezéshez hasonló kezdeményezésekre is rá lehet bukkanni.
23.      Az „oktatás” szó szokásos – igen tág körű – jelentéséből nem következik egyértelműen az, hogy az ösztöndíjak nyújtása szükségképpen az „oktatás” körébe tartozik.
24.      Rá kell térnem ezért az e kifejezést tartalmazó szabályok kontextusára és céljára.
25.      A 2000/43 irányelv célja a faji vagy etnikai származáson alapuló hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem keretrendszerének kialakítása azzal a szándékkal, hogy az egyenlő bánásmód elve a tagállamokban megvalósuljon.(13) Az irányelv a faji és etnikai származáson alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma Charta 21. cikkében biztosított elvének a saját alkalmazási területén konkrétan kifejezésre juttatja.(14) Az irányelv preambuluma a hátrányos megkülönböztetéssel szembeni védelmet egyetemes jogként írja le, és e tekintetben az e jogot elismerő különböző nemzetközi megállapodásokra hivatkozik.(15)
26.      Emellett a (9), (12) és (13) preambulumbekezdésben az uniós jogalkotó hangsúlyozni akarta, hogy i. a faji vagy etnikai származáson alapuló hátrányos megkülönböztetés meggátolhatja a Szerződés célkitűzéseinek megvalósítását, különösen a magas fokú foglalkoztatási szint és szociális védelem elérését, az életszínvonal és életminőség emelését, a gazdasági és szociális kohézió és szolidaritás elősegítését, és az Európai Unió – mint a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – fejlődését is alááshatja, valamint ii. az ilyen típusú hátrányos megkülönböztetés tilalmának többek között az a célja, hogy biztosítsa a faji vagy etnikai származásra való tekintet nélkül minden ember részvételét lehetővé tevő, demokratikus és toleráns társadalmak fejlődését.(16)
27.      A 2000/43 irányelv alkalmazási köre tág.
Személyi hatályát illetően az vonatkozik minden természetes személyre és e személyeket megvédi a faji vagy etnikai származáson alapuló hátrányos megkülönböztetéstől.(17) Ez a védelem vonatkozik mind a köz‑, mind a magánszektorra, beleértve az állami szerveket is.(18) Tárgyi hatályát illetően az önálló és nem önálló kereső tevékenységen túlmenően a 3. cikk (1) bekezdésében kimerítő jelleggel felsorolt valamennyi területre kiterjed.(19)
28.      A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatának értelmében a 2000/43 irányelv tárgyára, az általa védeni kívánt jogok jellegére tekintettel az említett irányelv hatályát nem lehet megszorító módon meghatározni.(20) Ez vonatkozik az irányelvben szereplő, annak tárgyi hatályát meghatározó kifejezésekre, köztük a foglalkoztatásra, a pályaválasztási tanácsadásra és szakmai továbbképzésre, a munkakörülményekre, a szociális védelemre és előnyökre, és természetesen az oktatásra.(21)
29.      Az „oktatás” kifejezés tág értelmezése az ösztöndíjak nyújtását is magában foglalja‑e?
30.      Az ösztöndíjak nyújtása – mint olyan – nem felel meg az oktatást képező szellemi folyamatnak.
Az ösztöndíjak nyújtása az oktatáshoz való hozzáféréssel kapcsolatos.
31.      Álláspontom szerint azonban az oktatáshoz való hozzáférés – különösen a hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem valamely jogi eszközével összefüggésben – az oktatás lényeges alkotóeleme.
32.      A hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem szempontjából valójában mi maradna az „oktatás” fogalmának tartalma, ha az oktatásba az oktatáshoz való hozzáférés nem tartozna bele?
Egy osztályteremben (az oktatás igen klasszikus képét alapul véve) mindenki előreülhet és mindenki tehet fel kérdéseket.
Napjainkban elképzelhetetlen lenne az, ha egy bizonyos etnikai csoportnak hátra kellene ülnie és nem kérdezhetné a tanárt.
Ugyanennyire egyértelmű, hogy valamennyi hallgatót azonos szempontok szerint, a faji vagy etnikai származásuk helyett az érdemeik alapján kell osztályozni; emellett az azonos osztályok sikeres elvégzését követően valamennyi hallgatónak ugyanazt az oklevelet kell megkapnia.(22) Az összes iskolába és az összes osztályba azonos feltételek mellett történő felvétel lehetősége azonban az oktatáshoz való hozzáférésnek felel meg.
Ilyen hozzáférés hiányában nem létezhet oktatás.
Pontosabban megfogalmazva, az „oktatás” szó szükségszerűen magában foglalja az oktatáshoz „való hozzáférést”; ezek együtt léteznek és egyik a másik függvénye, továbbá azok szétválasztása esetén az oktatáshoz kapcsolódó hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem célját az irányelv nem szolgálná.
33.      Természetesen az oktatás számos alkotóelemből áll.
Idetartozhat (többek között) valamely épületbe való fizikai értelemben vett belépés; a hallgatói létszám keretek között tartása céljából létszámkorlátozás előírása; könyvkölcsönzésre vagy könyvek megvásárlására való képesség; a megélhetési költségek fedezésére való képesség.
Ennek megfelelően az iskolák, egyetemek és más intézmények gyakran nyújtanak ösztöndíjakat az oktatási programok díjai, a külföldi tanulmányok folytatása során felmerülő költségek vagy a megélhetési költségek fedezése céljából (akár pénzbeli, akár természetbeni juttatásként, például ingyenes szállás vagy étkeztetés biztosításával).
34.      A támogatás az oktatáshoz való hozzáférés alapvető aspektusa.
Egy bizonyos etnikai csoport ilyen támogatásból történő kizárása – különösen a nagyon magas tandíjfizetési kötelezettséggel járó oktatási programok esetében – e csoport oktatásból való kizárását jelenti.
Ezáltal állandósul a szóban forgó csoporttal szemben esetlegesen alkalmazott hátrányos megkülönböztetés.
Amint azt a Bizottság az irányelvre vonatkozó javaslatában rögzítette, a magas színvonalú oktatás a társadalomba való sikeres beilleszkedés előfeltétele és az egyenlő bánásmód felvételi eljárásokban (vagyis az oktatáshoz való hozzáférés terén) történő alkalmazása nem hanyagolható el.(23) Az „oktatás” teleológiai értelmezése egyértelműen alátámasztja, hogy az irányelv hatálya kiterjed az oktatáshoz való hozzáféréssel kapcsolatos szempontokra.
35.      Az „oktatás” kifejezésnek az uniós jog általánosabb kontextusában történő elemzéséből is ugyanez következtetés adódik.
Az oktatáshoz (és szakmai továbbképzéshez) való jog, valamint a faji vagy etnikai származás alapján történő hátrányos megkülönböztetés elleni védelem a Charta 14. és 21. cikkében elismert alapvető jogok.
Az „oktatás” 2000/43 irányelvvel összefüggésben történő értelmezése során fontos szem előtt tartani, hogy a kérdés két alapvető jog metszéspontjában található.
36.      A Bíróság ítélkezési gyakorlatában egyenlő bánásmóddal kapcsolatos ügyekben már akként értelmezte az oktatás fogalmát, hogy az tág értelemben magában foglalja az oktatáshoz való hozzáférés szempontjait.
A Bíróság tehát – abban az eljárásban, amelyet két német hallgató indított amiatt, hogy Hollandia a holland hallgatókkal azonos módon történő nyújtott részükre ösztöndíjat – megállapította, hogy a migráns munkavállalók gyermekeinek a képzésre való felvételével kapcsolatban az 1612/68/EGK rendelet(24) 12. cikkében rögzített egyenlő bánásmód elve nem pusztán a felvétel szabályaira, hanem az oktatásban való részvétel elősegítését szolgáló általános intézkedésekre is vonatkozik.(25)
37.      Hasonlóképpen, a Bíróság – az EGK‑Szerződés 7. cikkének (jelenleg EUMSZ 21. cikk (2) bekezdésének) értelmezése során – megállapította, hogy a szakmai továbbképzéshez való hozzáférés feltételeivel kapcsolatos egyenlő bánásmód nem pusztán a szóban forgó oktatási létesítmény által rögzített követelményekre – például a beiratkozási díjakra – vonatkozik, hanem minden olyan intézkedésre, amely meggátolhatja e jog gyakorlását, például a képzés helyének tagállamában való tartózkodási jog feltételként szabására is.(26)
38.      A Bíróság a Bidar ítéletben kifejtette, hogy az uniós polgárság EK‑Szerződésbe való bevezetését, valamint egy, többek között az oktatásnak és a szakképzésnek szentelt fejezet EK‑Szerződésbe való beillesztését követően a valamely másik tagállamban jogszerűen tartózkodó uniós polgár jogi helyzete – a diákoknak megélhetési költségeik fedezése céljából támogatott hitel vagy ösztöndíj formájában nyújtott támogatás odaítélése vonatkozásában – az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmának hatálya alá tartozik.
A Bíróság a Bidar ítéletben nem tett különbséget a támogatással érintett oktatáshoz való hozzáférés különböző aspektusai között.(27)
39.      Emellett – a Bizottság tárgyaláson tett előadásának megfelelően – annak ellenére, hogy az Európai Unió oktatással kapcsolatos hatáskörét szabályozó EUMSZ 165. cikk kifejezetten nem említi a tanulmányok támogatását, e cikk biztosított jogalapot az Erasmus+ program létrehozásához, amely többek között az egyéni tanulási célú mobilitás finanszírozását foglalja magában.(28) Álláspontom szerint ez tükrözi, hogy az uniós jogalkotó az oktatáshoz való hozzáférésnek – mint az oktatás alapvető szempontjának – mekkora jelentőséget tulajdonít.
40.      Annak eldöntése érdekében azonban, hogy valamely ösztöndíj vagy támogatás nyújtása a 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdése g) pontjának hatálya alá tartozik‑e, nem a 2003/109/EK tanácsi irányelv(29) 11. cikke (1) bekezdésének b) pontját hívnám segítségül (ezt a gondolatot a Bizottság tárgyaláson fejtette ki).
Ez a rendelkezés a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyeknek az állampolgárokkal egyenlő bánásmódjára vonatkozik az „oktatás és szakképzés [tekintetében], beleértve a nemzeti joggal összhangban nyújtott tanulmányi juttatásokat is”.
A „nemzeti jogra” való utalásból egyértelműen kiderül, hogy e rendelkezés értelmezését – azzal kapcsolatban, hogy mi minősül „tanulmányi juttatásoknak” – nem az önálló uniós jogi fogalmakra alkalmazandó elvek alapján kell elvégezni (lásd a fenti 20. és 21. pontot).
Ennek alapján, valamint a két irányelv eltérő személyi és tárgyi hatályára tekintettel úgy vélem, hogy az „oktatás” 2000/43 irányelvvel összefüggésben történő értelmezéséhez a 2003/109 irányelv nem vehető alapul.
41.      Ami a 2000/43 irányelv jogalkotási előzményeit illeti, a bizottsági javaslat 3. cikke (1) bekezdésének g) pontja rögzíti, hogy az „oktatás” tárgyi hatályát akként kell értelmezni, hogy az „magában foglalja a támogatásokat és az ösztöndíjakat, ugyanakkor teljes mértékben tiszteletben tartja a tagállamoknak az oktatás tartalmára és az oktatási rendszerek szervezeti felépítésére vonatkozó hatásköreit, valamint a kulturális és nyelvi sokszínűségüket”.(30) Az irányelv Tanács által elfogadott végleges szövege azonban ezeket a magyarázatokat nem tartalmazta.
Az Alap és a német kormány álláspontja szerint ez arra utal, hogy az uniós jogalkotó szándékosan döntött úgy, hogy e támogatásokat és ösztöndíjakat kizárja e rendelkezés alkalmazási köréből.
42.      Nem értek egyet ezzel az értelmezéssel.
43.      A végleges szövegből elhagyott mondat a tagállamok oktatás tartalmára és oktatási rendszereik szervezeti felépítésére vonatkozó hatáskörének tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettséget is tartalmazta.
Ez a mondat szó szerint megismétli az Unió oktatásra vonatkozó hatáskörét rögzítő EUMSZ 165. cikk (1) bekezdését.
Habár ez utóbbi rendelkezés nem szerepel a 2000/43 irányelv jogi alapjai között, a 2000/43 irányelv tárgyi hatálya természetesen az Unióra ruházott hatáskörökre korlátozódik.(31) A jogalkotó szándéka tehát az „ugyanakkor teljes mértékben tiszteletben tartja a tagállamoknak az oktatás tartalmára és szervezeti felépítésére vonatkozó hatáskörét, valamint kulturális és nyelvi sokszínűségüket” mondatnak a 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének g) pontjából történő eltávolításával nem lehetett az, hogy e rendelkezés alkalmazási körét megváltoztassa.
Habár biztosan nem lehet tudni, hogy a jogalkotónak mi volt a szándéka e megfogalmazás eltávolításával, az, hogy a tautologikus megfogalmazást kívánta törölni, bizonyosan hihető magyarázat.
A törlés a rendelkezés szövegét anélkül egyszerűsíti, hogy megváltoztatná annak alkalmazási körét, ugyanakkor a tagállamok hatáskörére való utalás törlésével hangsúlyozza a használt kifejezések önálló jellegét.
Értelemszerűen ugyanez vonatkozik a mondat eltávolított első részére, jelesül a „magában foglalja a támogatásokat és az ösztöndíjakat” részre is.
Az Alap és a német kormány azzal érvelnek, hogy ezeket a kifejezéseket a meghatározás szűkítése érdekében törölték.
Ennek ellenkezője – jelesül az, hogy a törlés a tág meghatározást kívánta szolgálni – is egyaránt helytálló lehet.
44.      Ezen a következtetésen nem változtat az, hogy az irányelv hatályát meghatározó (a 3. cikk (1) bekezdésének a)–e) és h) pontjában szereplő) más kifejezéseket egy, „magában foglalja” kezdetű mondat tovább részletezi.
Meggyőződésem szerint az, hogy a 3. cikk (1) bekezdésének b) pontjában a pályaválasztási tanácsadás és a szakmai képzés külön szerepel, az oktatás fogalmának szűkítésére irányuló szándékot nem bizonyítja.
45.      A pályaválasztási tanácsadás és a szakmai továbbképzés szorosan kapcsolódnak a foglalkoztatáshoz való hozzáféréshez, így azok közvetlenül ez utóbbit követően szerepelnek.
A Bíróság – akkoriban, amikor az EGK‑Szerződésben oktatáshoz kapcsolódó kifejezésként kizárólag a szakmai továbbképzés szerepelt – megállapította, hogy főszabály szerint az egyetemi tanulmányok az EGK 128. cikk értelmében vett „szakmai továbbképzésnek” minősülnek, ezért az EGK 7. cikkbe ütköző, állampolgárságon alapuló hátrányos megkülönböztetés valósult meg azáltal, hogy kiegészítő beiratkozási díjat alkalmaztak az olyan hallgatókkal szemben, akik más tagállamok állampolgárai.
Egyértelmű, hogy a Bíróság az említett ügyben a „szakmai továbbképzés” kifejezést tágan és a célkitűzéseknek megfelelően értelmezte annak érdekében, hogy tiltsa az egyetemi oktatás keretében az állampolgárságon alapuló hátrányos megkülönböztetést.
Ezen a ponton hasonlít a jelen ügyhöz, mivel a szóban forgó szabály tágabb értelmezéséhez ugyanazokat az értelmezési módszereket kell alkalmazni.(32)
46.      A Bizottság a tárgyaláson előadta, hogy az ösztöndíjak nyújtása a 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdése f) pontjának (szociális előnyök) hatálya alá is tartozhat.
Ez fontos szempont lehet, ha a Bíróság arra a következtetésre jut, hogy az ösztöndíjak nyújtása nem tartozik az oktatás körébe.
47.      A bizottsági javaslat rögzíti, hogy a szociális előnyök – például az alacsony jövedelmű családok gyermekei részére biztosított kedvezményes tömegközlekedési díjak vagy támogatott iskolai étkeztetés – gazdasági vagy kulturális természetűek.(33) A Bíróság már megállapította, hogy a szakmai képesítéssel záruló egyetemi tanulmányok folytatásához nyújtott megélhetési és tanulmányi költségek fedezésére szolgáló támogatások az 1612/68 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „szociális kedvezménynek” minősülnek.(34) Álláspontom szerint ezek magukban foglalják a tanulmányi támogatást, amely horizontális, vagyis például a hallgatók vagy szüleik jövedelmi vagy foglalkoztatási helyzetéhez kapcsolódó szempontok alapján mindenkinek járnak.
Álláspontom szerint ezek az esetek az „oktatáshoz” való hozzáféréshez kapcsolódnak és „szociális kedvezménynek” is minősülnek.
Következésképpen nem zárható ki, hogy a két rendelkezés alkalmazási körében átfedés van.
Álláspontom szerint azonban a támogatást az „oktatás” körébe tartozónak kell tekinteni, ha azt (az alapügyben foglaltakhoz hasonlóan) korlátozott számú tanuló kapja, a tanulmányi teljesítménye vagy egyéb eredményei alapján.
48.      Mindezekből az következik, hogy a 2000/43 irányelvvel összefüggésben az „oktatás” kifejezést tágan kell értelmezni, és hogy az – az ösztöndíjak nyújtásával történő támogatáshoz hasonlóan – az oktatáshoz való hozzáféréshez kapcsolódó szempontokat is magában foglal.
A finanszírozás és az oktatás között azonban tényleges kapcsolatnak kell fennállnia.
Valamely ösztöndíj akkor áll az oktatással ilyen kapcsolatban, ha például kiterjed a beiratkozási díjakra és a tandíjra, a más tagállamban tartott képzéssel összefüggő utazási költségekre vagy a megélhetési költségekre, ha a cél annak lehetővé tétele, hogy a hallgatók a képzésükön részt vehessenek.(35) Ezeket a szempontokat a nemzeti bíróságnak kell vizsgálnia.
49.      Ezért arra a következtetésre jutok, hogy a 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének g) pontja értelmében vett „oktatás” fogalma a külföldi kutatási vagy tanulmányi programok támogatására irányuló ösztöndíjak nyújtását magában foglalja.
A nemzeti bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a nyújtott támogatás és az „oktatás” között van‑e tényleges kapcsolat.
Végkövetkeztetés
50.      A fenti megfontolások tükrében azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság, Németország) által feltett kérdésre a következőképpen válaszoljon:
A személyek közötti, faji‑ vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló, 2000. június 29‑i 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének g) pontja értelmében vett „oktatás” fogalma a külföldi kutatási vagy tanulmányi programok támogatására irányuló ösztöndíjak nyújtását magában foglalja.
A nemzeti bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a nyújtott támogatás és az „oktatás” között van‑e tényleges kapcsolat.
1      Eredeti nyelv: angol.
2      „Ὅτι μὲν οὖν τῷ νομοθέτῃ μάλιστα πραγματευτέον περὶ τὴν τῶν νέων παιδείαν, οὐδεὶς ἂν ἀμφισβητήσειε […] τίς δ᾽ἔσται ἡ παιδεία […] δεῖ μὴ λανθάνειν”.
Arisztotelész: Politika, 8. könyv.
3      Az Európai Unió Alapjogi Chartájának (HL 2000. C 364., 1. o.)
(a továbbiakban: Charta) 14. cikke.
4      A személyek közötti, faji‑ vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló, 2000. június 29‑i irányelv (HL 2000. L 180., 22. o.; magyar nyelvű különkiadás 20. fejezet, 1. kötet, 23. o.).
5      1. cikk.
6      Az Alap célja annak alapszabálya értelmében, hogy olyan fiatalok felsőoktatásban való részvételét támogassa, akiktől várható, hogy rendkívüli tudományos vagy művészeti tehetségük és személyiségük révén a közösség érdekét szolgáló kiemelkedő eredményeket érnek majd el.
A Bucerius‑Jura‑Programm célja a németországi jogi diplomával rendelkező kiemelkedő hallgatók részére külföldi kutatási vagy tanulmányi program támogatása révén külföldi jogrendszerek megismerésének, illetve nyelvtudás és külföldi tapasztalatok megszerzésének biztosítása.
7      Lásd e tekintetben: 2017. március 2‑i J. D. ítélet, C‑4/16, EU:C:2017:153, 23. és 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
8      2014. szeptember 3‑i Deckmyn és Vrijheidsfonds ítélet, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 19. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
9      Az oktatás meghatározását a Collins English Dictionary tartalmazza.
Az Oxford English Dictionary szerint „rendszeres képzés – különösen iskolában vagy egyetemen történő – nyújtásának vagy az ilyen képzésben való részvétel folyamata”.
A két fogalommeghatározás együttesen képezi az „oktatás” jelentésének rendszerinti értelmezését.
10      Úgy tűnik, hogy franciául az „oktatás” Petit Robert‑ben szereplő meghatározása még tágabb: „mise en œuvre des moyens propres à assurer la formation et le développement d’un être humain”.
Németül – amely a jelen ügyben az eljárás nyelve – a Duden – Deutsches Universalwörterbuch szerint a „Bildung” kifejezés „a) das Bilden (5), Erziehung: die B. der Jugend; mehr für die B. tun; b) das Gebildetsein; das Ausgebildetsein; erworbenes Allgemeinwissen: eine wissenschaftliche, künstlerische, humanistische B.; seine B. vervollständigen, vertiefen; eine umfassende B. besitzen; eine vorzügliche B. erhalten; ein Mann von B.
(ein gebildeter Mann); das gehört zur allgemeinen B.
(das sollte jeder Gebildete wissen); c) (seltener) gutes Benehmen: sie hat keine B.
(weiß nicht, was sich schickt)”.
Etimológiai szempontból az irányelv különböző nyelvi változatainak tanulmányozása rámutat arra, hogy hét nyelv (angol: „education”, francia: „éducation”, máltai: „edukazzjoni”, lengyel: „edukacji”, portugál: „educação”, román: „educația”, és spanyol: „educación”) etimológiailag a latin educere „kiemel, elvezet” igével rokon educare „felnevel, nevel, taníttat” igéből eredő kifejezést használ.
11      Az oktatás egységes nemzetközi osztályozási rendszere oktatási programoknak és azokhoz kapcsolódó képesítéseknek az Egyesült Nemzetek Szervezetének Nevelésügyi, Tudományos és Kulturális Szervezete által javasolt szintek és területek szerint történő megszervezését szolgáló nemzetközi osztályozási referenciakeret.
Ezt a meghatározást az „oktatásnak” az oktatással és az egész életen át tartó tanulással kapcsolatos statisztikák előállításáról és kidolgozásáról szóló, 2008. április 23‑i 452/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2008. L 145., 227. o.)
2. cikkének d) pontjában szereplő fogalma részben megismétli.
12      Az „egész életen át tartó tanulásnak” az „Erasmus+”: elnevezésű uniós oktatási, képzési, ifjúsági és sportprogram létrehozásáról, valamint az 1719/2006/EK, az 1720/2006/EK és az 1298/2008/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11‑i 1288/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (HL 2013. L 347., 50. o.) szereplő meghatározása szerint „az életút során elvégzett valamennyi általános oktatás, szakképzés, iskolarendszeren kívüli oktatás és informális tanulás, amely az egyén, a polgár, a kultúra, a társadalom és/vagy a foglalkoztatás szempontjából a tudás, a készségek és a kompetenciák gyarapodását vagy a társadalmi részvétel megerősítését eredményezik, ideértve a tanácsadási és orientációs szolgáltatások nyújtását is”.
13      1. cikk.
14      2015. július 16‑i CHEZ Razpredelenie Bulgaria ítélet, C‑83/14, EU:C:2015:480, 58. és 72. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
15      A (3) preambulumbekezdés.
16      Lásd még: 2015. július 16‑i CHEZ Razpredelenie Bulgaria ítélet, C‑83/14, EU:C:2015:480, 74. pont.
17      A 3. cikk (1) bekezdése és a (16) preambulumbekezdés.
A biztosított védelem – adott esetben – kiterjed a jogi személyekre is, amennyiben azok tagjaik faji vagy etnikai származása miatt szenvednek el hátrányos megkülönböztetést.
18      A 3. cikk (1) bekezdése.
19      Lásd: az irányelv (12) preambulumbekezdése és 2011. május 12‑i Runevič‑Vardyn és Wardyn ítélet, C‑391/09, EU:C:2011:291, 41. és 42. pont.
E tekintetben a 2000/43 irányelv hatálya a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27‑i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás: 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.) hatályánál tágabb.
20      2015. július 16‑i CHEZ Razpredelenie Bulgaria ítélet, C‑83/14, EU:C:2015:480, 42. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
21      E tekintetben, az árukhoz való hozzáféréssel és azok nyújtásával (a 2000/43 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének h) pontja) kapcsolatban lásd: 2015. július 16‑i CHEZ Razpredelenie Bulgaria ítélet, C‑83/14, EU:C:2015:480, 43. pont.
22      Megállok, és megemlítem, hogy az oktatáson belül a faji vagy etnikai ok alapján történő elkülönítés a dél‑afrikai apartheid-rendszerben előírás volt; emellett a nők – habár pontosan ugyanazokat a vizsgákat tették le, mint férfi kollégáik – 1947. decemberig a Cambridge Universityn diplomát nem szerezhettek.
23      A személyek közötti, faji vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló tanácsi irányelvre vonatkozó javaslat, COM(1999) 566 végleges (a továbbiakban: bizottsági javaslat), 5. o.
24      A munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5‑i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2011. L 141., 1. o.) hatályon kívül helyezett, a munkavállalók Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló, 1968. október 15‑i tanácsi rendelet (HL, angol nyelvű különkiadás 1968(II), 475. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 15. o.).
Megjegyzem, hogy e rendeletből a Bizottság ötletet merített és az a 2000/43 irányelvben használt egyes fogalmak magyarázatát is szolgálta; bizottsági javaslat, 7. o.
25      Lásd: 1989. március 15‑i Echternach és Moritz ítélet, 389/87 és 390/87, EU:C:1989:130, 33. pont.
A Bíróság egy korábbi, az 1612/68 rendelet 12. cikkére is vonatkozó ügyben, az 1974. július 3‑i Casagrande ítéletben (9/74, EU:C:1974:74, 7. pont) megállapította, hogy „valamely külföldi munkavállalónak a középfokú oktatásban részt venni kívánó gyermeke esetében a beilleszkedés előfeltétele, hogy e gyermek a hasonló helyzetben levő állampolgárokkal azonos feltételek mellett részesülhessen […] ösztöndíjakban”.
26      1992. február 26‑i Raulin ítélet, C‑357/89, EU:C:1992:87, 34. pont.
27      2005. március 15‑i ítélet, C‑209/03, EU:C:2005:169, 39–42. pont.
Ez az ítélet előrelépést mutatott a korábbi ítélkezési gyakorlathoz képest, amelynek értelmében a Bíróság megállapította, hogy a közösségi jog fejlődésének (akkori) szakaszában az oktatás és a hallgatóknak a megélhetés és képzés céljából nyújtott támogatás kívül esett az EGK hatáskörén; lásd: 1988. június 21‑i Lair ítélet, 39/86, EU:C:1988:322, 15. pont.
28      1288/2013/EU rendelet.
29      A harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló, 2003. november 25‑i 2003/109 irányelv (HL 2004. L 16., 44. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 272. o.).
30      Bizottsági javaslat, 8. o.
31      Az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése.
32      Lásd: 1988. február 2‑i Blaizot és társai ítélet, 24/86, EU:C:1988:43, 10–24. pont, különösen 19., 20. és 24. pont.
33      Bizottsági javaslat, 7. o.
34      Lásd: 2016. december 15‑i Depesme és társai ítélet, C‑401/15–C‑403/15, EU:C:2016:955, 38. és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
A bizottsági javaslat (a 7. oldalon) a „szociális előnyök” fogalmát illetően kifejezetten az 1612/68 irányelvből merít ötletet.
35      E tekintetben azon az állásponton vagyok, hogy az uniós jog egyértelműen fejlődött a Bíróságnak az 1988. június 21‑i Brown ítéletben (197/86, EU:C:1988:323, 18. pont) tett megállapítása óta, amelynek értelmében „a közösségi jog fejlődésének jelenlegi szakaszában a hallgatók számára biztosított megélhetési és képzési támogatás főszabály szerint nem tartozik az EGK‑Szerződés 7. cikkének hatálya alá”.
Lásd: 2005. március 15‑i Bidar ítélet, C‑209/03, EU:C:2005:169, 39–42. pont, hivatkozás a fenti 38. pontban.
A fenti 24. és azt követő pontokban végzett elemzés alapján még inkább ez lehet a helyzet a 2000/43 irányelvvel összefüggésben, tekintettel annak céljára és rendszerére.

ELEANOR

SHARPSTON

FŐTANÁCSNOK

2018. szeptember 11.

Heiko Jonny

Maniero

első jogi államvizsgát

tanulóknak

Heiko Jonny

Maniero

olasz állampolgár

2013. december 11‑én

H. J.

Maniero

„Bucerius‑Jura‑Programm”

2014. január 17‑én

első jogi államvizsgával

H.

J. Maniero

ötéves képzés

második jogi államvizsgának

H.

J. Maniero

H.

J. Maniero

H. J.

Maniero

első jogi államvizsga

első jogi államvizsga

első jogi államvizsgát

H.

J. Maniero

2018. május 30

H.

J.

Maniero

hallgatót

hallgatónak

hallgatói

hallgató

hallgatókkal

Bidar

diákoknak

Bidar

hallgatókkal

1612/68 rendelet

hallgatók

tanuló

hallgatók

2015. július 16‑i

2015. július 16‑i

2011. május 12

Runevič

Vardyn

Wardyn

2000. november 27

2015. július 16

2015. július 16

1947. decemberig

Cambridge Universityn diplomát

2011. április 5

1968. október 15

1989. március 15

Echternach

Moritz

1974. július 3

Casagrande

1992. február 26

Raulin

2005. március 15

hallgatók

1988. június 21

Lair

2003. november 25

1988. február 2

Blaizot

2016. december 15

Depesme

1988. június 21

Brown

hallgatók

2005. március 15

Bidar


CONCLUSIONI DELL’AVVOCATO GENERALE
ELEANOR SHARPSTON
presentate l’11 settembre 2018(1)
Causa C‑457/17
Heiko Jonny Maniero
contro
Studienstiftung des deutschen Volkes eV
[domanda di pronuncia pregiudiziale proposta dal Bundesgerichtshof (Corte federale di giustizia, Germania)]
«Direttiva 2000/43/CE – Parità di trattamento fra le persone indipendentemente dalla razza e dall’origine etnica – Articolo 3, paragrafo 1, lettera g) – Istruzione – Borse di studio concesse a studenti che hanno superato l’Erstes Juristisches Staatsexamen»
1.        «Nessuno metterebbe in dubbio che il legislatore debba occuparsi soprattutto dell’educazione dei giovani (…) ma quale sia l’educazione (…) non deve restare nascosto» (2).
2.        Vero è che il legislatore europeo ha adottato strumenti normativi in questo ambito, compreso il riconoscimento del diritto all’istruzione quale diritto fondamentale (3); esso, tuttavia, non ha definito il concetto di «istruzione».
Con il rinvio pregiudiziale in esame si chiede alla Corte di risolvere questo antico dubbio, sollevato oggi nel contesto del diritto dell’Unione e, più precisamente, della direttiva del Consiglio 2000/43/CE (4).
In cosa consiste l’istruzione?
Quadro normativo
Direttiva 2000/43
3.        La direttiva 2000/43 mira a stabilire un quadro per la lotta alle discriminazioni fondate sulla razza o l’origine etnica (5).
4.        Il primo paragrafo dell’articolo 2 proibisce la discriminazione sia diretta che indiretta a causa della razza o dell’origine etnica.
Il secondo paragrafo dell’articolo 2 stabilisce che si verifica discriminazione diretta «quando, a causa della sua razza od origine etnica, una persona è trattata meno favorevolmente di quanto sia, sia stata o sarebbe trattata un’altra in una situazione analoga», mentre si verifica discriminazione indiretta «quando una disposizione, un criterio o una prassi apparentemente neutri possono mettere persone di una determinata razza od origine etnica in una posizione di particolare svantaggio rispetto ad altre persone, a meno che tale disposizione, criterio o prassi siano oggettivamente giustificati da una finalità legittima e i mezzi impiegati per il suo conseguimento siano appropriati e necessari».
5.        L’articolo 3, paragrafo 1, stabilisce che la direttiva si applica «[n]ei limiti dei poteri conferiti alla Comunità, (…) a tutte le persone sia del settore pubblico che del settore privato, compresi gli organismi di diritto pubblico, per quanto attiene: (…) g) all’istruzione; (…)».
Normativa nazionale
6.        La direttiva 2000/43 è stata trasposta in Germania dall’Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (legge generale sulla parità di trattamento; in prosieguo: l’«AGG»).
7.        A norma dell’articolo 1 dell’AGG è proibita in particolare ogni forma di discriminazione per motivi di razza od origine etnica.
L’articolo 2, paragrafo 1, punto 7), che traspone l’articolo 3, paragrafo 1, lettera g), della direttiva 2000/43, definisce l’ambito del divieto includendo la discriminazione relativamente, fra l’altro, all’istruzione.
L’articolo 3, paragrafi 1 e 2, definisce la discriminazione diretta e indiretta vietata dalla suddetta legge.
Fatti, procedimento nazionale e questioni pregiudiziali
8.        Il sig. Maniero è un cittadino italiano, nato e residente in Germania.
Nel 2013 ha conseguito presso un’università in Armenia il titolo accademico di «bachelor of laws».
9.        L’11 dicembre 2013 il sig. Maniero ha contattato la Studienstiftung des deutschen Volkes e.
V. (Fondazione tedesca di studi accademici; in prosieguo: la «fondazione»), un’associazione registrata che concede borse di studio, allo scopo di presentare domanda per una borsa di studio nell’ambito del «Bucerius Law Programme» (programma Bucerius nel settore giuridico), relativo alla promozione di progetti di ricerca o studio all’estero in ambito giuridico (6).
10.      La fondazione ha risposto il 17 gennaio 2014, sottolineando che il superamento dell’Erstes Juristisches Staatsexamen (primo esame di Stato in diritto) costituiva un requisito obbligatorio per i candidati.
A ciò il sig. Maniero ha replicato che il «titolo di studio quinquennale» da lui conseguito in Armenia sarebbe analogo allo Zweites Juristisches Staatsexamen (secondo esame di Stato in diritto), in quanto consentirebbe, in detto Paese, l’accesso alla magistratura e alla professione forense.
Ha affermato che la condizione richiesta dalla fondazione potrebbe costituire una violazione dell’AGG in quanto discriminazione in ragione dell’origine etnica o sociale.
11.      Il sig. Maniero non ha presentato la sua candidatura per la borsa di studio.
Nella successiva corrispondenza con la fondazione, ha asserito di essere stato dissuaso dal farlo dalla posizione negativa assunta dalla stessa.
12.      Il sig. Maniero ha presentato ricorso presso il Landgericht (Tribunale del Land, Germania) e ha chiesto la condanna della fondazione all’eliminazione e alla cessazione della discriminazione fondata sulla sua età o origine, al pagamento di EUR 18 734,60 a titolo di risarcimento dei danni e delle spese di viaggio.
Il suddetto ricorso, nonché l’appello che ne è seguito, sono stati respinti.
13.      Il sig. Maniero ha poi presentato ricorso per cassazione dinanzi al Bundesgerichtshof (in prosieguo: il «giudice del rinvio»).
14.      Il giudice del rinvio osserva che il ricorso può essere accolto solo ove la concessione di borse di studio rientri nella nozione di istruzione di cui all’articolo 2, paragrafo 1, punto 7), dell’AGG, che ha trasposto l’articolo 3, paragrafo 1, lettera g), della direttiva 2000/43.
In caso affermativo, la questione seguente riguarda l’eventuale qualificazione del requisito del superamento dell’Erstes Juristisches Staatsexamen come discriminazione indiretta vietata dall’articolo 3, paragrafo 2, dell’AGG, che ha trasposto l’articolo 2, paragrafo 2, lettera b), della direttiva 2000/43.
In tale contesto, il giudice del rinvio sottopone a questa Corte le seguenti questioni pregiudiziali:
«1)      Se la concessione di borse di studio, destinate a finanziare progetti di ricerca o di studio all’estero, da parte di un’associazione registrata rientri nella nozione di “istruzione” ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera g), della direttiva 2000/43/CE.
2)      In caso di risposta affermativa alla prima questione:
Se, nella concessione delle borse di studio menzionate nella prima questione pregiudiziale, la condizione richiesta per la partecipazione consistente nel superamento in Germania dell’Erstes Juristisches Staatsexamen (primo esame di Stato in diritto) rappresenti una discriminazione indiretta di un candidato ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 2, lettera b), della direttiva 2000/43/CE, nel caso in cui il candidato, cittadino dell’Unione, sebbene abbia conseguito un titolo analogo in uno Stato non facente parte dell’Unione europea, in assenza di nesso tra la scelta del luogo di conseguimento di detto titolo e l’origine etnica del candidato, avesse tuttavia la possibilità, in ragione della sua residenza nel territorio nazionale e della completa padronanza della lingua tedesca, al pari di un cittadino tedesco, di sostenere l’Erstes Juristisches Staatsexamen alla conclusione di un corso universitario in giurisprudenza nel territorio nazionale.
Se sia a tal proposito rilevante il fatto che con il programma di borse di studio venga perseguito l’obiettivo, non correlato a caratteristiche discriminatorie, di consentire ai laureati in giurisprudenza in Germania, attraverso il sostegno finanziario ad un progetto di ricerca o di studio all’estero, la conoscenza di ordinamenti giuridici stranieri, un’esperienza internazionale e l’apprendimento di altre lingue».
15.      La fondazione, il governo tedesco e la Commissione europea hanno presentato osservazioni scritte.
Il sig. Maniero, la fondazione, il governo tedesco e la Commissione hanno svolto osservazioni orali all’udienza del 30 maggio 2018.
16.      Come richiesto dalla Corte, nelle presenti conclusioni mi limiterò a esaminare la prima questione.
Valutazione
17.      Il giudice del rinvio chiede se la concessione di borse di studio intese a finanziare progetti di ricerca e di studio all’estero da parte di un’associazione registrata rientri nell’ambito di applicazione dell’articolo  3, paragrafo  1, lettera  g), della direttiva 2000/43, in quanto collegata all’«istruzione».
Osservo, in via preliminare, che la presente causa riguarda la nozione di «istruzione» nel contesto della direttiva 2000/43 e non le eventuali implicazioni per il riconoscimento dei diplomi o la libera circolazione delle persone.
18.      La fondazione e il governo tedesco sostengono che la nozione di istruzione dovrebbe essere interpretata nel senso che essa non comprende la concessione di borse di studio.
Essi basano le proprie argomentazioni principalmente sulla genesi legislativa e sull’impianto della direttiva.
19.      La Commissione sostiene invece che la direttiva 2000/43 dovrebbe essere interpretata in senso lato, tesi con cui concorda il sig. Maniero.
Conseguentemente, la concessione di borse di studio dovrebbe rientrare nella portata del termine «istruzione» di cui all’articolo  3, paragrafo  1, lettera  g).
20.      Secondo una giurisprudenza costante, dalle esigenze tanto dell’applicazione uniforme del diritto dell’Unione quanto del principio di uguaglianza discende che i termini di una disposizione del diritto dell’Unione che non contenga alcun espresso richiamo al diritto degli Stati membri per quanto riguarda la determinazione del suo senso e della sua portata devono normalmente dar luogo, nell’intera Unione, ad un’interpretazione autonoma e uniforme.
Il testo della direttiva 2000/43 non fornisce orientamenti specifici su come debba si debba intendere il termine «istruzione», né contiene alcun richiamo al diritto nazionale per quanto riguarda il significato di detto termine.
Risulta pertanto che il termine «istruzione» deve essere considerato, ai fini dell’applicazione di detta direttiva, come una nozione autonoma del diritto dell’Unione, che deve essere interpretata in modo uniforme nel territorio di tutti gli Stati membri (7).
21.      Come la Corte ha dichiarato ripetutamente, la determinazione del significato e della portata dei termini per i quali il diritto dell’Unione non fornisce alcuna definizione deve essere effettuata sulla base del significato abituale del termine stesso nel linguaggio corrente, tenendo conto al contempo del contesto in cui esso è utilizzato e degli obiettivi perseguiti dalla normativa in cui è inserito (8).
22.      L’istruzione è comunemente considerata come «l’atto o il processo di acquisizione di conoscenze in modo sistematico, in particolare durante l’infanzia e l’adolescenza» (9).
Non mancano definizioni esplicative del termine «istruzione» (10); ad esempio, la classificazione internazionale standard dell’istruzione (2011) suggerisce: «i processi con cui le società trasmettono intenzionalmente l’insieme delle proprie informazioni, conoscenze, nozioni, atteggiamenti, valori, capacità, competenze e comportamenti alle generazioni successive.
Ciò implica la comunicazione finalizzata all’apprendimento» (11).
Ne consegue che l’istruzione è un processo intellettuale.
L’istruzione, pertanto, è composta da due aspetti, uno sostanziale (è «intellettuale») e l’altro funzionale (si tratta di un «processo»).
In genere, ma non sempre, l’istruzione è impartita in una scuola o in un’università.
Farei rientrare nel termine la ricerca, quando essa ha luogo in un istituto d’istruzione, in quanto questo tipo di ricerca è finalizzato ad acquisire e trasmettere conoscenze piuttosto che a perseguire obiettivi commerciali.
Sebbene nel riferirsi all’istruzione si pensi soprattutto ai giovani, è importante sottolineare che essa coinvolge tutte le età.
L’apprendimento permanente  svolge oggi un ruolo importante per l’evoluzione professionale e personale degli individui (12).
Pertanto, sono disponibili anche iniziative quali l’«università della terza età», che consente a coloro che hanno lasciato la vita economica attiva di ampliare le proprie conoscenze.
23.      Dal significato comune del termine «istruzione» che, sottolineo, è molto ampio, non si evince in modo chiaro se la concessione di borse di studio rientri necessariamente nella portata dello stesso.
24.      Per questo motivo, passerò ora ad esaminare il contesto e la finalità delle norme di cui detto termine fa parte.
25.      La direttiva 2000/43 mira a stabilire un quadro per la lotta alle discriminazioni fondate sulla razza o l’origine etnica, al fine di rendere effettivo negli Stati membri il principio della parità di trattamento (13).
Nella sua sfera di applicazione, essa costituisce espressione concreta del principio di non discriminazione fondata sulla razza e l’origine etnica sancito dall’articolo 21 della Carta (14).
Il preambolo della direttiva descrive la protezione contro le discriminazioni come un diritto universale e fa riferimento, a tal fine, a vari accordi internazionali che riconoscono detto diritto (15).
26.      Inoltre, ai considerando 9, 12 e 13, il legislatore dell’Unione ha inteso sottolineare che: (i) le discriminazioni basate sulla razza o sull’origine etnica possono pregiudicare il conseguimento degli obiettivi del Trattato, in particolare il raggiungimento di un elevato livello di occupazione e di protezione sociale, il miglioramento del tenore e della qualità della vita, la coesione economica e sociale e la solidarietà, e possono anche compromettere l’obiettivo di sviluppare l’Unione in direzione di uno spazio di libertà, sicurezza e giustizia, e (ii) la proibizione di qualsiasi discriminazione di questo tipo mira, in particolare, ad assicurare lo sviluppo di società democratiche e tolleranti che consentano la partecipazione di tutte le persone a prescindere dalla razza o dall’origine etnica (16).
27.      L’ambito di applicazione della direttiva 2000/43 è ampio.
Ratione personae, essa riguarda tutte le persone fisiche e le tutela contro la discriminazione per motivi di razza o di origine etnica (17).
Tale protezione si applica sia al settore pubblico che a quello privato, compresi gli organismi di diritto pubblico (18).
Ratione materiae, essa va oltre l’accesso alle attività di lavoro dipendente e autonomo e copre tutti gli ambiti elencati in modo esaustivo all’articolo  3, paragrafo  1 (19).
28.      Come la Corte ha dichiarato in una costante giurisprudenza, considerato l’oggetto della direttiva 2000/43 e la natura dei diritti che si propone di tutelare, la sua sfera di applicazione non può essere definita in modo restrittivo (20).
Tale conclusione si applica ai termini della direttiva che definiscono il suo campo d’applicazione materiale, quali l’occupazione, l’orientamento e la formazione professionale, le condizioni di lavoro, la protezione e le prestazioni sociali e, naturalmente, l’istruzione (21).
29.      La suddetta interpretazione estensiva del termine «istruzione» comprende anche la concessione di borse di studio?
30.      La concessione di borse di studio non è, di per sé, equivalente al processo intellettuale di cui consta l’istruzione: riguarda piuttosto l’accesso all’istruzione.
31.      Ritengo, tuttavia, che l’accesso all’istruzione sia una componente essenziale dell’istruzione stessa, soprattutto nel contesto di uno strumento giuridico finalizzato a contrastare la discriminazione.
32.      A voler essere sinceri, ai fini del contrasto delle discriminazioni se fosse tralasciato l’accesso all’istruzione, cosa resterebbe della nozione di «istruzione»?
In una classe (per adottare la versione più classica dell’istruzione), tutti possono sedere ai primi banchi e tutti possono porre domande.
Sarebbe attualmente impensabile che un certo gruppo etnico fosse obbligato a sedersi in fondo all’aula e non potesse rivolgersi al docente.
È del pari evidente che tutti gli studenti dovrebbero essere valutati secondo gli stessi criteri, in base ai loro meriti e non alla propria razza o origine etnica, e che tutti gli studenti dovrebbero ottenere lo stesso diploma dopo aver seguito con esito positivo le stesse lezioni (22).
Ma la possibilità di essere ammessi alle stesse condizioni a tutte le scuole e a tutte le lezioni è sinonimo di accesso all’istruzione.
Senza il suddetto accesso non vi può essere istruzione.
Per essere chiari, il termine «istruzione» implica necessariamente il termine «accesso» all’istruzione; essi coesistono e sono interdipendenti: separarli sottrarrebbe alla direttiva la sua finalità, che consiste nel contrastare la discriminazione nel campo dell’istruzione.
33.      L’accesso all’istruzione, ovviamente, consta di molti fattori.
Potrebbe riguardare l’accesso fisico a un edificio; l’istituzione di un sistema di numero chiuso per tenere sotto controllo il numero di studenti; la possibilità di prendere in prestito o acquistare libri; la possibilità di pagare le spese di mantenimento (tra molti altri fattori).
Di conseguenza, le scuole, le università e altri istituti concedono spesso borse di studio a copertura delle tasse dei programmi d’istruzione, delle spese di viaggio sostenute per studiare all’estero o delle spese di mantenimento (in denaro o in natura, come la messa a disposizione gratuita di vitto o alloggio).
34.      Il sostegno finanziario è un aspetto essenziale dell’accesso all’istruzione.
L’esclusione di un determinato gruppo etnico da tale sostegno finanziario, in particolare per programmi d’istruzione le cui tasse sono molto elevate, comporta l’esclusione del suddetto gruppo dall’istruzione.
Ciò perpetua eventuali discriminazioni esistenti contro il gruppo in questione.
Come indicato dalla Commissione nella sua proposta di direttiva, un’istruzione di alta qualità è un requisito essenziale per un’efficace integrazione nella società e la parità di trattamento nelle procedure di selezione (vale a dire, accesso all’istruzione) non dovrebbe essere trascurata (23).
Un’interpretazione teleologica del termine «istruzione» depone chiaramente a favore dell’inclusione degli aspetti relativi all’accesso all’istruzione nell’ambito di applicazione della direttiva.
35.      L’analisi del termine «istruzione» nel contesto più generale del diritto dell’Unione conduce alla stessa conclusione.
Il diritto all’istruzione (e all’accesso alla formazione professionale) nonché la protezione dalle discriminazioni fondate sulla razza o sull’origine etnica sono diritti fondamentali riconosciuti, rispettivamente, dagli articoli 14 e 21 della Carta.
Nel decidere come interpretare il termine «istruzione» nel contesto della direttiva 2000/43, è importante tenere a mente che la questione si trova al crocevia di due diritti fondamentali.
36.      La giurisprudenza della Corte ha già interpretato la nozione di istruzione in modo estensivo in cause riguardanti la parità di trattamento, così da includere gli aspetti dell’accesso all’istruzione.
Così, in un procedimento intentato da due studenti tedeschi a cui i Paesi Bassi avevano negato un finanziamento degli studi alle stesse condizioni degli studenti olandesi, la Corte ha dichiarato che il principio della parità di trattamento per l’accesso a corsi d’insegnamento per i figli dei lavoratori migranti di cui all’articolo  12 del regolamento (CEE) n. 1612/68 (24) si riferisce non solo alle disposizioni relative all’ammissione propriamente detta, ma, in generale, a tutti i provvedimenti miranti a facilitare la frequenza dell’insegnamento (25).
37.      Analogamente, nell’interpretare l’articolo  7 del Trattato CEE (ora articolo  21, paragrafo 2, TFUE), la Corte ha dichiarato che la parità di trattamento per quanto concerne le condizioni d’accesso alla formazione professionale non riguarda soltanto gli obblighi imposti dall’istituto didattico considerato, quali le tasse d’iscrizione, ma ricomprende altresì ogni misura atta ad ostacolare l’esercizio del diritto, quale il diritto di soggiorno nello Stato membro nel quale il corso si svolge (26).
38.      Nella sentenza Bidar la Corte ha spiegato che, a seguito dell’introduzione della nozione di cittadinanza dell’Unione nel Trattato  CE insieme a un capo dedicato in particolare all’istruzione e alla formazione professionale nel medesimo Trattato, la situazione di un cittadino dell’Unione che soggiorna legalmente in un altro Stato membro rientra nell’ambito di applicazione del divieto di discriminazione fondata sulla nazionalità ai fini dell’ottenimento di aiuto concesso agli studenti a copertura delle spese di mantenimento, sia sotto forma di un prestito sovvenzionato sia di una borsa.
In detta sentenza la Corte non ha operato una distinzione fra i diversi aspetti dell’accesso all’istruzione coperti dal sostegno finanziario (27).
39.      Inoltre, come affermato dalla Commissione in udienza, sebbene l’articolo  165 TFUE che disciplina la competenza dell’Unione europea in materia di istruzione non menzioni espressamente il finanziamento degli studi, detto articolo è servito come base giuridica per istituire il programma Erasmus+, che comprende, fra l’altro, il finanziamento della mobilità delle persone per fini di apprendimento (28).
Ciò riflette, a mio avviso, l’importanza attribuita da parte del legislatore dell’Unione all’accesso all’istruzione in quanto aspetto essenziale di quest’ultima.
40.      Tuttavia, al fine di accertare se la concessione di una borsa di studio rientri nell’ambito di applicazione dell’articolo  3, paragrafo  1, lettera  g), della direttiva 2000/43, non mi orienterei sull’articolo  11, paragrafo  1, lettera  b), della direttiva 2003/109/CE del Consiglio (un’idea che è stata esaminata in udienza) (29).
Tale disposizione riguarda la parità di trattamento tra i soggiornanti di lungo periodo e i cittadini dello Stato membro ospitante per quanto riguarda «l’istruzione e la formazione professionale, compresi gli assegni scolastici e le borse di studio secondo il diritto nazionale».
Dal riferimento al «diritto nazionale» appare chiaro che l’interpretazione di tale disposizione, per quanto attiene agli elementi costitutivi di una «borsa di studio», non deve essere effettuata secondo i principi applicabili alle nozioni autonome di diritto dell’Unione (v. paragrafi 20 e 21 supra).
In tale contesto, e tenuto conto del diverso campo di applicazione personale e materiale delle due direttive, non ritengo opportuno attingere alla direttiva 2003/109 per interpretare il termine «istruzione» nel contesto della direttiva 2000/43.
41.      Per quanto riguarda la genesi legislativa della direttiva 2000/43, l’articolo 3, paragrafo 1, lettera g), della proposta della Commissione chiariva che nel termine «istruzione» dovevano essere «comprese le borse di studio, nel pieno rispetto della competenza degli Stati membri quanto al contenuto dell’insegnamento, all’organizzazione dei sistemi educativi, nonché per quanto riguarda la loro diversità culturale e linguistica» (30).
Le suddette spiegazioni, tuttavia, sono state espunte dal testo finale della direttiva adottato dal Consiglio.
La fondazione e il governo tedesco ritengono che ciò indichi che il legislatore dell’Unione ha deliberatamente scelto di escludere le borse di studio dall’ambito di applicazione di tale disposizione.
42.      Non condivido una siffatta interpretazione.
43.      La frase eliminata dal testo definitivo comprendeva anche l’obbligo di rispettare la responsabilità degli Stati membri per quanto riguarda il contenuto dell’insegnamento e l’organizzazione dei sistemi educativi.
Essa riproduce alla lettera l’articolo  165, paragrafo 1,  TFUE, che enuncia le competenze dell’Unione in materia di istruzione.
Sebbene quest’ultimo non figuri fra la base giuridica della direttiva 2000/43, l’ambito di applicazione ratione materiae della medesima è naturalmente limitato dai poteri conferiti all’Unione (31).
Pertanto, nell’eliminare la frase «nel pieno rispetto della competenza degli Stati membri quanto al contenuto dell’insegnamento, all’organizzazione dei sistemi educativi, nonché per quanto riguarda la loro diversità culturale e linguistica» dall’articolo 3, paragrafo 1, lettera g), della direttiva 2000/43, non è possibile che il legislatore abbia voluto modificare l’ambito di applicazione di detta disposizione.
E, se è vero che non vi è alcuna certezza su quali fossero le intenzioni del legislatore quando ha eliminato il suddetto testo, la rimozione di una tautologia linguistica è certamente una spiegazione plausibile.
La soppressione semplifica la formulazione della norma senza modificarne la portata e al contempo sottolinea la natura autonoma dei termini usati eliminando il riferimento alla competenza degli Stati membri.
La stessa conclusione si applica logicamente alla prima parte del testo che è stato soppresso, «comprese le borse di studio».
La fondazione ed il governo tedesco sostengono che il suddetto testo è stato soppresso per restringere la definizione.
Ma potrebbe anche essere vero il contrario, ossia che la soppressione fosse intesa a garantire una definizione estensiva.
44.      Tale conclusione non è modificata dal fatto che altri termini che definiscono il campo di applicazione della direttiva [nelle lettere da a) a e) e h) dell’articolo  3, paragrafo  1)] sono precisati da una frase che inizia con «comprese» o «inclusi».
Né mi convince l’argomento secondo il quale il fatto che l’orientamento e la formazione professionali siano menzionati separatamente, nell’articolo  3, paragrafo  1, lettera  b), dimostrerebbe l’intenzione di restringere l’ambito di applicazione della nozione di istruzione.
45.      L’orientamento e la formazione professionali sono strettamente connessi all’accesso all’occupazione e, pertanto, sono citati direttamente dopo detto elemento.
Al tempo in cui la formazione professionale era l’unico termine associato all’istruzione nel Trattato CEE, la Corte ha statuito che, come regola generale, gli studi universitari costituiscono «formazione professionale» nell’accezione dell’articolo  128 CEE e, pertanto, una sovrattassa d’iscrizione gravante solo sugli studenti cittadini di altri Stati membri rappresentava una discriminazione a motivo della cittadinanza vietata dall’articolo 7 CEE.
È chiaro che, nella suddetta causa, la Corte ha interpretato in modo estensivo e mirato il termine «formazione professionale» così da vietare la discriminazione a motivo della nazionalità nell’istruzione universitaria.
Sotto questo aspetto vi è un’analogia con la presente causa, nel senso che si dovrebbero utilizzare gli stessi strumenti interpretativi per pervenire a un’applicazione più ampia della norma in questione (32).
46.      All’udienza la Commissione ha sostenuto che la concessione di borse di studio può anche rientrare nell’articolo  3, paragrafo  1, lettera  f), della direttiva 2000/43 (vantaggi sociali).
Questo elemento potrebbe essere importante, ove la Corte dovesse considerare che la concessione di borse di studio non rientra nell’istruzione.
47.      Nella proposta della Commissione si afferma che i vantaggi sociali sono di natura economica o culturale, come ad esempio le agevolazioni sui trasporti pubblici o i pasti sovvenzionati nelle scuole per i bambini provenienti da famiglie a basso reddito (33).
La Corte ha già dichiarato che un sussidio concesso per il mantenimento e la formazione, per il compimento di studi universitari sanciti da un titolo abilitante all’esercizio di un’attività professionale, costituisce un vantaggio sociale ai sensi dell’articolo 7, paragrafo 2, del regolamento n. 1612/68 (34).
A mio avviso, ciò copre il finanziamento agli studi «orizzontale» – ossia quello concesso a tutti secondo criteri collegati, ad esempio, alla situazione reddituale o occupazionale degli studenti o dei loro genitori.
Ritengo che i suddetti casi siano collegati all’accesso all’«istruzione» e, al contempo, costituiscano un «vantaggio sociale».
Ciò comporta che non si può escludere una sovrapposizione del campo di applicazione delle due disposizioni.
Quando, tuttavia, il sostegno finanziario viene concesso a un numero limitato di studenti in base a criteri legati al loro rendimento accademico o ad altri meriti (come sembra verificarsi nel procedimento principale), sono dell’avviso che detto sostegno finanziario debba rientrare nella portata del termine «istruzione».
48.      Dalle considerazioni di cui sopra risulta che il termine «istruzione» nel contesto della direttiva 2000/43 deve essere interpretato in modo estensivo e che esso comprende gli aspetti inerenti all’accesso all’istruzione, come il sostegno finanziario attraverso borse di studio.
Deve tuttavia esistere un nesso reale fra il sostegno finanziario e l’istruzione.
Una borsa di studio ha un siffatto nesso se copre, ad esempio, le tasse di iscrizione e le rette, le spese di viaggio connesse ai corsi che si svolgono in un altro Stato o i costi di mantenimento, quando l’obiettivo è quello di consentire agli studenti di seguire i loro corsi (35).
Spetta al giudice nazionale verificare tali aspetti.
49.      Concludo, pertanto, che la nozione di «istruzione» di cui all’articolo  3, paragrafo  1, lettera  g), della direttiva 2000/43 comprende la concessione di borse di studio finalizzate a promuovere progetti di ricerca e studi all’estero.
Spetta al giudice nazionale verificare l’esistenza di un nesso reale fra il sostegno finanziario erogato e l’«istruzione».
Conclusioni
50.      Alla luce delle considerazioni che precedono, propongo alla Corte di rispondere alla questione pregiudiziale sottoposta dal Bundesgerichtshof (Corte federale di giustizia, Germania) come segue:
La nozione di «istruzione» di cui all’articolo 3, paragrafo 1, lettera g), della direttiva del Consiglio 2000/43, del 29 giugno 2000, che attua il principio della parità di trattamento fra le persone indipendentemente dalla razza e dall’origine etnica, comprende la concessione di borse di studio finalizzate a promuovere progetti di ricerca e studi all’estero.
Spetta al giudice nazionale verificare l’esistenza di un nesso reale fra il sostegno finanziario erogato e l’«istruzione».
1      Lingua originale: l’inglese.
2      «Ὅτι μὲν οὖν τῷ νομοθέτῃ μάλιστα πραγματευτέον περὶ τὴν τῶν νέων παιδείαν, οὐδεὶς ἂν ἀμφισβητήσειε … τίς δ᾽ἔσται ἡ παιδεία … δεῖ μὴ λανθάνειν».
Aristotele, Politica, libro VIII. Traduzione di C.A. Viano, BUR, 2002.
3      Articolo 14 della Carta dei diritti fondamentali dell’Unione europea (GU 2000, C 364, pag. 1) (in prosieguo: la «Carta»).
4      Direttiva del 29 giugno 2000, che attua il principio della parità di trattamento fra le persone indipendentemente dalla razza e dall’origine etnica (GU L 180, pag. 22).
5      Articolo 1.
6      In base allo statuto, la fondazione si prefigge lo scopo di promuovere l’istruzione superiore dei giovani, dalla cui elevata attitudine scientifica o artistica e dalla cui personalità è lecito attendersi particolari prestazioni a vantaggio della collettività.
Il «Bucerius Law Programme» è finalizzato a consentire a laureati in giurisprudenza particolarmente qualificati in Germania la conoscenza degli ordinamenti giuridici stranieri, l’apprendimento di altre lingue nonché esperienze internazionali.
7      V., in tal senso, sentenza del 2 marzo 2017, J.D., C‑4/16, EU:C:2017:153, punti 23 e 24 e giurisprudenza ivi citata.
8      Sentenza del 3 settembre 2014, Deckmyn e Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, punto 19 e giurisprudenza ivi citata.
9      La suddetta definizione di istruzione è rinvenibile nel Collins English Dictionary.
La definizione dell’Oxford English Dictionary è: «the process of giving or receiving systematic instruction, especially at a school or University» (il processo di impartire o ricevere un’istruzione sistematica, in particolare in una scuola o università).
Le due definizioni, considerate congiuntamente, corrispondono a ciò che comunemente si intende per «istruzione».
10      In francese, la definizione di «éducation» data dal Petit Robert mi sembra ancora più ampia: «mise en œuvre des moyens propres à assurer la formation et le développement d’un être humain».
In tedesco, la lingua del procedimento nella presente causa, il Duden — Deutsches Universalwörterbuch offre, alla voce «Bildung», «a)das Bilden (5), Erziehung: die B. der Jugend; mehr für die B. tun; b) das Gebildetsein; das Ausgebildetsein; erworbenes Allgemeinwissen: eine wissenschaftliche, künstlerische, humanistische B.; seine B. vervollständigen, vertiefen; eine umfassende B. besitzen; eine vorzügliche B. erhalten; ein Mann von B. (ein gebildeter Mann); das gehört zur allgemeinen B. (das sollte jeder Gebildete wissen); c) (seltener) gutes Benehmen: sie hat keine B. (weiß nicht, was sich schickt)».
Da un punto di vista etimologico, esaminando le diverse versioni linguistiche della direttiva risulta che sette di esse (inglese: «education», francese: «éducation», maltese: «edukazzjoni», polacco: «edukacji», portoghese: «educação», rumeno: «educația», e spagnolo: «educación») utilizzano una parola il cui etimo è il verbo latino educare «crescere, allevare, educare», collegato a educere «estrarre, condurre».
11      La classificazione internazionale standard dell’istruzione è il parametro di riferimento per la classificazione internazionale nell’organizzazione di programmi d’istruzione e delle relative qualifiche secondo livelli e campi, proposta dall’Educational, Scientific and Cultural Organization (UNESCO) delle Nazioni Unite.
Tale definizione è in parte riprodotta come definizione di «istruzione» nell’articolo  2, lettera  d), del regolamento (CE) n. 452/2008, del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 aprile 2008, relativo alla produzione e allo sviluppo di statistiche sull’istruzione e sull’apprendimento permanente (GU L 145, pag. 227).
12      A norma del regolamento (UE) n. 1288/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, dell’11 dicembre 2013, che istituisce «Erasmus+»: il programma dell’Unione per l’istruzione, la formazione, la gioventù e lo sport e che abroga le decisioni n. 1719/2006/CE, n. 1720/2006/CE e n. 1298/2008/CE (GU L 347, pag. 50), si intende per «apprendimento permanente» «ogni istruzione generale, istruzione e formazione professionale, apprendimento non formale e apprendimento informale intrapresi nelle varie fasi della vita, che diano luogo a un miglioramento delle conoscenze, delle capacità e delle competenze o della partecipazione alla società in una prospettiva personale, civica, culturale, sociale e/o occupazionale, inclusa l’offerta di servizi di consulenza e orientamento».
13      Articolo 1.
14      Sentenza del 16 luglio 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, punti 58 e 72 e giurisprudenza ivi citata.
15      Considerando 3.
16      V. anche sentenza del 16 luglio 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, punto 74.
17      Articolo 3, paragrafo 1, e considerando 16.
La protezione accordata si estende, se del caso, alle persone giuridiche nei casi in cui queste siano vittime di discriminazione fondata sulla razza o origine etnica dei loro membri.
18      Articolo 3, paragrafo 1.
19      V. considerando 12 della direttiva e sentenza del 12 maggio 2011, Runevič-Vardyn e Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, punti 41 e 42.
Sotto questo aspetto, il suo ambito di applicazione è più ampio di quello della direttiva 2000/78/CE del Consiglio, del 27 novembre 2000, che stabilisce un quadro generale per la parità di trattamento in materia di occupazione e di condizioni di lavoro (GU L 303, pag. 16).
20      Sentenza del 16 luglio 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, punto 42 e giurisprudenza ivi citata.
21      V., a tal fine, per l’accesso ai beni e la loro fornitura [articolo  3, paragrafo  1, lettera  h), della direttiva 2000/43], sentenza del 16 luglio 2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, punto 43.
22      Mi soffermo a osservare che la segregazione nel campo dell’istruzione per motivi di razza o origine etnica era la norma durante il regime dell’apartheid in Sud Africa; inoltre le donne, pur sostenendo esattamente gli stessi esami dei loro colleghi di sesso maschile, non potevano accedere alla laurea presso l’università di Cambridge fino al dicembre 1947.
23      Proposta di direttiva del Consiglio che attua il principio della parità di trattamento fra le persone indipendentemente dalla razza e dall’origine etnica, COM(1999) 566 def. (in prosieguo: la «proposta della Commissione»), pag. 5.
24      Regolamento del Consiglio, del 15 ottobre 1968, relativo alla libera circolazione dei lavoratori all’interno della Comunità (GU L 257, pag. 2), abrogato dal regolamento (UE) n. 492/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 5 aprile 2011, relativo alla libera circolazione dei lavoratori all’interno dell’Unione (GU L 141, pag. 1).
Osservo che tale regolamento ha rappresentato una fonte di ispirazione per la Commissione, che lo ha utilizzato per spiegare alcuni dei termini utilizzati nella direttiva 2000/43; proposta della Commissione, pag. 7.
25      V. sentenza del 15 marzo 1989, Echternach e Moritz, 389/87 e 390/87, EU:C:1989:130, punto 33.
In una causa precedente, anch’essa riguardante l’articolo 12 del regolamento n. 1612/68, la Corte ha dichiarato, nella sentenza del 3 luglio 1974, Casagrande, 9/74, EU:C:1974:74, punto 7, che l’«integrazione implica, nel caso del figlio di un lavoratore straniero che voglia accedere alle scuole di istruzione secondaria, che egli possa fruire, alla stessa stregua dei cittadini del paese ospitante, dei vantaggi (…) al fine di promuovere l’istruzione».
26      Sentenza del 26 febbraio 1992, Raulin, C‑357/89, EU:C:1992:87, punto 34.
27      Sentenza del 15 marzo 2005, C‑209/03, EU:C:2005:169, punti da 39 a 42.
La suddetta sentenza ha segnato un’evoluzione rispetto alla precedente giurisprudenza, in cui la Corte aveva dichiarato che, nella fase di evoluzione del diritto comunitario (al momento), l’istruzione e i sussidi concessi agli studenti per il mantenimento e la formazione esulavano dalle competenze della CEE; v. sentenza del 21 giugno 1988, Lair, 39/86, EU:C:1988:322, punto 15.
28      Regolamento (UE) n. 1288/2013.
29      Direttiva 2003/109, del 25 novembre 2003, relativa allo status dei cittadini di paesi terzi che siano soggiornanti di lungo periodo (GU 2004, L 16, pag. 44).
30      Proposta della Commissione, pag. 8.
31      Articolo 3, paragrafo 1, della direttiva.
32      V. sentenza del 2 febbraio 1988, Blaizot e a., 24/86, EU:C:1988:43, punti da 10 a 24, in particolare 19, 20 e 24.
33      Proposta della Commissione, pag. 7.
34      V. sentenza del 15 dicembre 2016, Depesme e a., da C‑401/15 a C‑403/15, EU:C:2016:955, punto 38 e giurisprudenza ivi citata.
La proposta della Commissione trae ispirazione espressamente (a pag. 7) dal regolamento n. 1612/68 per quanto attiene alla nozione di «vantaggi sociali».
35      A tale riguardo, ritengo che il diritto dell’Unione abbia subito una chiara evoluzione rispetto ai tempi in cui la Corte ha dichiarato, nella sua sentenza del 21 giugno 1988, Brown, 197/86, EU:C:1988:323, punto 18, che «nell’attuale stadio di sviluppo del diritto comunitario, un aiuto concesso agli studenti per il mantenimento e per la formazione scolastica rimane al di fuori, in linea di principio, del campo d’applicazione del trattato CEE e del suo art.  7».
V. sentenza del 15 marzo 2005, Bidar, C‑209/03, EU:C:2005:169, punti da 39 a 42, citata al paragrafo 38 supra.
Lo stesso ragionamento deve valere, a maggior ragione, nel contesto della direttiva 2000/43, in considerazione della sua finalità e del suo impianto, secondo l’analisi svolta ai paragrafi 24 e segg. supra.

AVVOCATO GENERALE

ELEANOR

SHARPSTON

11 settembre 2018

Heiko Jonny

Maniero

studenti

Erstes Juristisches Staatsexamen

sig.

Maniero

un cittadino italiano

nato e residente in Germania

bachelor of laws

11 dicembre 2013

sig.

Maniero

Bucerius Law Programme

17 gennaio 2014

sig.

Maniero

titolo di studio quinquennale

sig.

Maniero

Maniero

sig.

Maniero

Erstes Juristisches Staatsexamen

Erstes Juristisches Staatsexamen

Erstes Juristisches Staatsexamen

sig.

Maniero

30 maggio 2018

sig.

Maniero

studenti

studenti

studenti

studenti tedeschi

studenti olandesi

Bidar

studenti

studenti

studenti

studenti

studenti

29 giugno 2000

Aristotele

29 giugno 2000

«Bucerius Law Programme»

2 marzo 2017

3 settembre 2014

Deckmyn

a school or University

23 aprile 2008

11 dicembre 2013

16 luglio 2015

16 luglio 2015

12 maggio 2011

Runevič-Vardyn

Wardyn

27 novembre 2000

16 luglio 2015

16 luglio 2015

laurea presso l’università di Cambridge

dicembre 1947

15 ottobre 1968

5 aprile 2011

15 marzo 1989

Echternach

Moritz

3 luglio 1974

Casagrande

26 febbraio 1992

Raulin

15 marzo 2005

studenti

21 giugno 1988

Lair

25 novembre 2003

2 febbraio 1988

Blaizot

15 dicembre 2016

Depesme

21 giugno 1988

Brown

studenti

15 marzo 2005

Bidar