GENERALINĖS ADVOKATĖS
ELEANOR SHARPSTON IŠVADA,
pateikta 2018 m. rugsėjo 11 d.(1)
Byla C‑457/17
Heiko Jonny Maniero
prieš
Studienstiftung des deutschen Volkes eV
(Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
(Direktyva 2000/43/EB – Vienodas požiūris į asmenis nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės – 3 straipsnio 1 dalies g punktas – Švietimas – Stipendijos studentams, išlaikiusiems pirmąjį valstybinį teisės egzaminą)
1.        „Niekas negalėtų suabejoti tuo, kad įstatymų leidėjui reikia itin rūpintis jaunimo auklėjimu  tačiau reikia nepamiršti išsiaiškinti, kas yra auklėjimas “(2)
2.        Europos teisės aktų leidėjas iš tiesų priėmė teisės aktų šioje srityje, kurie, be kita ko, pripažįsta teisę į mokslą pagrindine teise(3).
Tačiau jis neapibrėžė švietimo sąvokos.
Šiuo prašymu priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismo prašoma atsakyti į šį seną klausimą, dabar iškeltą ES teisės kontekste, būtent atsižvelgiant į Tarybos direktyvą 2000/43/EB(4).
Kas yra švietimas?
Teisinis pagrindas
Direktyva 2000/43
3.        Direktyvos 2000/43 tikslas yra sukurti kovos su diskriminacija dėl rasės ar etninės priklausomybės sistemą(5).
4.        2 straipsnio 1 dalyje draudžiama ir tiesioginė, ir netiesioginė diskriminacija dėl rasės arba etninės priklausomybės. 2 straipsnio 2 dalyje tiesioginė diskriminacija apibrėžiama taip: „kai vienam asmeniui taikomos prastesnės sąlygos, nei panašioje situacijoje yra, buvo ar galėjo būti taikomos kitam asmeniui dėl rasės ar etninės priklausomybės“, o netiesioginė diskriminacija – „kai dėl akivaizdžiai neutralių sąlygų, kriterijų ar praktikos tam tikros rasės ar etninės priklausomybės asmenys gali patekti tam tikru atžvilgiu į prastesnę padėtį nei kiti asmenys, nebent tas sąlygas, kriterijus ar praktiką objektyviai pateisina teisėtas tikslas, o šio tikslo siekiama atitinkamomis ir būtinomis priemonėmis“.
5.        3 straipsnio 1 dalyje apibrėžiama direktyvos taikymo sritis: „neviršijant Bendrijai suteiktų įgaliojimų, visiems asmenims tiek valstybiniame, tiek privačiame sektoriuje, įskaitant valstybines įstaigas, ši direktyva taikoma:  g) švietimui “.
Nacionalinė teisė
6.        Direktyva 2000/43 į Vokietijos teisę buvo perkelta Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (Bendrasis įstatymas dėl vienodo požiūrio, toliau – AGG).
7.        AGG 1 straipsniu draudžiama bet kokia diskriminacija dėl, be kita ko, rasės ar etninės priklausomybės. 2 straipsnio 1 dalies 7 punktu, kuriuo į nacionalinę teisę perkeliamas Direktyvos 2000/43 3 straipsnio 1 dalies g punktas, apibrėžiama diskriminacijos draudimo taikymo sritis, į kurią patenka diskriminacija dėl, be kita ko, švietimo. 3 straipsnio 1 ir 2 dalyje apibrėžiama tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija, kuri draudžiama šiuo įstatymu.
Faktinės aplinkybės, procesas ir pateikti klausimai
8.        H. Maniero yra Italijos pilietis, gimęs ir gyvenantis Vokietijoje. 2013 m. Armėnijos universitete jis įgijo akademinį „Bachelor of Laws“ (teisės bakalauro) laipsnį.
9.        2013 m. gruodžio 11 d. H. Maniero susisiekė su Studienstiftung des deutschen Volkes e.V. (Vokiečių tautos studijų fondas, toliau – fondas), stipendijas skiriančia registruota asociacija, norėdamas prašyti Bucerijaus teisės programos stipendijos, kuria remiami teisės tyrimų ir studijų projektai užsienyje(6).
10.      2014 m. sausio 17 d. fondas atsakė į prašymą ir nurodė, kad kandidatai turėtų būti išlaikę pirmąjį valstybinį teisės egzaminą.
H. Maniero atsakė, kad jo baigtos „penkerių metų studijos“ Armėnijoje prilygsta antrajam valstybiniam teisės egzaminui, nes suteikia teisę dirbti teisėju ir advokatu šioje šalyje.
Jis pareiškė, kad fondo reikalavimas kandidatams galėtų prieštarauti AGG dėl diskriminavimo dėl tautinės ar socialinės priklausomybės.
11.      H. Maniero neteikė prašymo stipendijai gauti.
Tolesnėje korespondencijoje su fondu jis pareiškė, kad neigiamas fondo požiūris atgrasė jį nuo paraiškos pateikimo.
12.      H. Maniero kreipėsi į Landgericht (Apygardos teismas, Vokietija) reikalaudamas, kad fondas būtų įpareigotas panaikinti diskriminacinį reikalavimą ir nediskriminuoti jo dėl amžiaus ar kilmės, atlyginti 18 734,60 EUR žalą ir kompensuoti kelionės išlaidas.
Šis reikalavimas ir vėliau pateiktas apeliacinis skundas buvo atmesti.
13.      Tuomet H. Maniero pateikė kasacinį skundą Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, toliau – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas).
14.      Šis teismas pažymi, kad kasacinis skundas gali būti patenkintas tik tuo atveju, jei stipendijų skyrimas patenka į švietimo sąvokos taikymo sritį, kaip apibrėžta AGG 2 straipsnio 1 dalies 7 punkte, kuriuo į nacionalinę teisę perkeltas Direktyvos 2000/43 3 straipsnio 1 dalies g punktas.
Tokiomis aplinkybėmis keltinas kitas klausimas, ar reikalavimas būti išlaikius pirmąjį valstybinį teisės egzaminą laikytinas, ar nelaikytinas netiesiogine diskriminacija, draudžiama pagal AGG 3 straipsnio 2 dalį, kuria į nacionalinę teisę perkeltas Direktyvos 2000/43 2 straipsnio 2 dalies b punktas.
Tokiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teikia Teisingumo Teismui šiuos klausimus:
„1.      Ar registruotos asociacijos skiriamos stipendijos, skirtos tyrimų ar studijų projektams užsienyje skatinti, patenka į švietimo sąvokos taikymo sritį, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/43/EB 3 straipsnio 1 dalies g punktą?
2.      Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas:
ar skiriant stipendijas, nurodytas pirmajame prejudiciniame klausime, kandidatams keliamas reikalavimas būti išlaikius pirmąjį valstybinį teisės egzaminą Vokietijoje netiesiogiai diskriminuoja kandidatą ir taip pažeidžiamas Direktyvos 2000/43 2 straipsnio 2 dalies b punktas, jeigu kandidatas, kuris yra Sąjungos pilietis, nors įgijęs panašų išsilavinimą už Europos Sąjungos ribų, o studijų vieta nėra susijusi su kandidato etnine priklausomybe, laisvai kalbėdamas vokiečių kalba ir gyvendamas nacionalinėje teritorijoje turėjo tokią pačią galimybę kaip šalies piliečiai baigęs toje šalyje teisės studijas išlaikyti pirmąjį valstybinį teisės egzaminą;
ar šiuo atžvilgiu turi reikšmės tai, kad stipendijų programa, kuri nėra siejama su diskriminacinėmis savybėmis, siekiama remiant tyrimo ar studijų projektus užsienyje skatinti teisės studijų absolventus Vokietijoje susipažinti su užsienio šalių teisinėmis sistemomis, įgyti patirties užsienyje ir užsienio kalbų žinių?“
15.      Rašytines pastabas pateikė fondas, Vokietijos vyriausybė ir Europos Komisija.
H. Maniero, fondas, Vokietijos vyriausybė ir Komisija 2018 m. gegužės 30 d. posėdyje pateikė pastabas žodžiu.
16.      Atsižvelgdama į Teisingumo Teismo prašymą šioje išvadoje nagrinėsiu tik pirmąjį klausimą.
Vertinimas
17.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar registruotos asociacijos skiriamos stipendijos, skirtos tyrimų ar studijų projektams užsienyje skatinti, patenka į Direktyvos 2000/43/EB 3 straipsnio 1 dalies g punkto taikymo sritį, nes jos siejamos su švietimu?
Pirmiausia norėčiau pažymėti, kad ši byla susijusi su švietimo sąvoka pagal Direktyvą 2000/43, o ne su galimomis pasekmėmis diplomų pripažinimui ar laisvam asmenų judėjimui.
18.      Fondas ir Vokietijos vyriausybė teigia, kad švietimo sąvoka turėtų būti aiškinama kaip neapimanti stipendijų skyrimo.
Jie savo argumentus daugiausia grindžia direktyvos priėmimo istorija ir sistema.
19.      Tačiau Komisija teigia, kad Direktyva 2000/43 turėtų būti aiškinama plačiai, ir su šiuo argumentu H. Maniero sutinka.
Vadinasi, stipendijų skyrimas turėtų būti įtrauktas į švietimo sąvokos, kaip ji apibrėžta 3 straipsnio 1 dalies g punkte, taikymo sritį.
20.      Pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją tiek iš reikalavimo vienodai taikyti Sąjungos teisę, tiek iš lygybės principo matyti, kad tuo atveju, kai Sąjungos teisės nuostatoje nedaroma aiškios nuorodos į valstybių narių teisę, kuri leistų nustatyti jos reikšmę ir taikymo sritį, ji visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinama savarankiškai ir vienodai.
Direktyvos 2000/43 tekste nepateikiama konkrečių gairių, kaip turi būti suprantama švietimo sąvoka, joje taip pat nėra jokios nuorodos į nacionalinę teisę, susijusios su šios sąvokos reikšme.
Vadinasi, taikant šią direktyvą ši sąvoka turėtų būti laikoma savarankiška ES teisės sąvoka, kurią visose valstybėse narėse reikėtų aiškinti vienodai(7).
21.      Pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją termino reikšmė ir apimtis turi būti nustatytos pagal įprastą jo reikšmę bendrinėje kalboje, atsižvelgiant į kontekstą, kuriame jis vartojamas, ir teisės aktų, kuriuose jis įtvirtintas, tikslus(8).
22.      Švietimas paprastai suprantamas kaip „veikla arba procesas, kurio metu, pirmiausia vaikystėje ir paauglystėje, sistemingai įgyjamos žinios“(9).
Paaiškinamųjų švietimo apibrėžčių netrūksta(10); Pavyzdžiui, Tarptautiniame standartizuotame švietimo klasifikatoriuje (2011 m.) siūloma tokia formuluotė: „procesai, kuriais visuomenės sąmoningai iš kartos į kartą perduoda savo sukauptą informaciją, žinias, supratimą, požiūrius, vertybes, įgūdžius, gebėjimus ir elgesio modelius.
Švietimas apima komunikaciją, skirtą mokytis.“(11) Vadinasi, švietimas yra intelektinis procesas.
Švietimas yra sudarytas iš dviejų aspektų, vienas yra turinio (tai yra „intelektinė veikla“), o kitas – funkcinis (tai yra „procesas“).
Paprastai, bet ne visada švietimas vyksta mokykloje arba universitete.
Aš į šios sąvokos taikymo sritį įtraukčiau mokslinius tyrimus, jei jie vykdomi švietimo įstaigoje, nes šių mokslinių tyrimų tikslas yra įgyti žinių ir jas perduoti, o ne siekti komercinių tikslų.
Nors kalbant apie švietimą pirmiausia turimi omenyje jauni žmonės, svarbu pabrėžti, kad švietimas skirtas visoms amžiaus grupėms.
Mokymasis visą gyvenimą šiandien atlieka reikšmingą vaidmenį žmogaus profesinei ir asmeninei raidai(12).
Todėl manoma, kad tokios iniciatyvos, kaip „université du troisième age“ (trečiojo amžiaus universitetas), leidžia gilinti žinias asmenims, pasitraukusiems iš aktyvios ekonominės veiklos.
23.      Iš įprastos žodžio „švietimas“ reikšmės, kuri, primenu, yra labai plati, nėra akivaizdu, kad stipendijų skyrimas būtinai patenka į jos taikymo sritį.
24.      Todėl pereisiu prie taisyklių, kurioms priskiriama ši sąvoka, konteksto ir tikslo.
25.      Direktyvos 2000/43 tikslas – sukurti kovos su diskriminacija dėl rasės ar etninės priklausomybės sistemą siekiant valstybėse narėse įgyvendinti vienodo požiūrio principą(13).
Juo direktyvos taikymo srityje konkrečiai išreiškiamas diskriminacijos dėl rasės ar etninės priklausomybės draudimo principas, įtvirtintas Chartijos 21 straipsnyje(14).
Direktyvos preambulėje teisė į apsaugą nuo diskriminacijos apibrėžiama kaip visuotinė teisė ir šiuo tikslu nurodomi įvairūs tarptautiniai susitarimai, kuriais ta teisė pripažįstama(15).
26.      Be to, 9, 12 ir 13 konstatuojamosiose dalyse ES teisės aktų leidėjas siekė, kad būtų aišku, jog: i) diskriminavimas dėl rasės arba etninės priklausomybės gali trukdyti siekti Sutarties tikslų, ypač siekti didelio užimtumo ir socialinės apsaugos, gerinti gyvenimo lygį ir gyvenimo kokybę, siekti ekonominės ir socialinės sanglaudos bei solidarumo, jis taip pat gali pakenkti Europos Sąjungos, kaip laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės, plėtrai; ir ii) šiuo bet kokios diskriminacijos draudimu pirmiausia siekiama užtikrinti demokratinės ir tolerantiškos visuomenės, leidžiančios visiems asmenims laisvai veikti nepaisant jų rasės ar etninės priklausomybės, vystymąsi(16).
27.      Direktyvos 2000/43 taikymo sritis yra plati.
Ratione personae ji taikoma visiems fiziniams asmenims ir apsaugo juos nuo diskriminacijos dėl rasės arba etninės priklausomybės(17).
Ši apsauga taikoma tiek valstybiniame, tiek privačiame sektoriuje, įskaitant valstybines įstaigas(18).
Ratione materiae ji apima daugiau nei vien darbuotojų galimybę dirbti pagal darbo sutartį ir vykdyti savarankiškai dirbančio asmens veiklą ir apima visas sritis, kurių baigtinis sąrašas pateikiamas 3 straipsnio 1 dalyje(19).
28.      Kaip Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, atsižvelgiant į Direktyvos 2000/43 tikslą ir teisių, kurias ja siekiama apsaugoti, pobūdį, jos taikymo sritis negali būti apibrėžiama siaurai(20).
Ši išvada taikoma direktyvos sąvokoms, kuriomis apibrėžiama jos materialinė taikymo sritis, pavyzdžiui, užimtumo, profesinio orientavimo ir mokymo, darbo sąlygų, socialinės apsaugos ir lengvatų ir, žinoma, švietimo srityse(21).
29.      Ar šis platus švietimo sąvokos aiškinimas taip pat apima stipendijų skyrimą?
30.      Stipendijų skyrimas pats savaime nelaikomas intelektiniu procesu, kuris sudaro švietimą.
Jis susijęs su galimybe įgyti išsilavinimą.
31.      Vis dėlto, mano nuomone, galimybė įgyti išsilavinimą yra esminė paties švietimo sudedamoji dalis, visų pirma atsižvelgiant į kovos su diskriminacija teisinę priemonę.
32.      Iš tiesų, jeigu kovojant su diskriminacija nebūtų suteikiama galimybė įgyti išsilavinimą, tuomet kas liktų iš švietimo sąvokos?
Klasėje (kalbant apie labiausiai įprastą švietimo sampratą) bet kas gali sėdėti priekiniame suole ir užduoti klausimus.
Šiais laikais būtų neįsivaizduojama situacija, kad tam tikra etninė grupė privalėtų sėdėti klasės gale ir neturėtų teisės kreiptis į mokytoją.
Taip pat akivaizdu, kad visi besimokantys asmenys turėtų būti vertinami pagal tuos pačius kriterijus, atsižvelgiant į jų nuopelnus, o ne į rasę ar etninę priklausomybę; ir visi sėkmingai besimokantieji turėtų gauti tokį pat diplomą(22).
Tačiau galimybė būti priimtam tomis pačiomis sąlygomis į visas mokyklas ir kursus yra tapati galimybei įgyti išsilavinimą.
Be tokios galimybės negali būti jokio švietimo.
Trumpiau tariant, žodis „švietimas“ neišvengiamai siejamas su žodžiais „galimybė įgyti“ išsilavinimą; šie žodžiai koegzistuoja ir priklauso vienas nuo kito, todėl juos atskyrus būtų kliudoma įgyvendinti direktyvos tikslą kovoti su diskriminacija švietimo srityje.
33.      Žinoma, galimybė įgyti išsilavinimą turi daug sudedamųjų dalių.
Pavyzdžiui, tai būtų galimybė fiziškai patekti į pastatą; numerus clausus sistema, kuria norima kontroliuoti besimokančių asmenų skaičių; galimybė skolintis arba pirkti knygų; galimybė padengti pragyvenimo išlaidas (ir daugelis kitų).
Todėl mokyklos, universitetai ir kitos institucijos dažnai skiria stipendijas, kuriomis padengiami švietimo programų mokesčiai, kelionės išlaidos studijuojant užsienyje arba išlaikymo išlaidos (pinigais ar natūra, pavyzdžiui, suteikiant nemokamą apgyvendinimą ar maitinimą).
34.      Finansavimas yra labai svarbus galimybės įgyti išsilavinimą aspektas.
Jei tam tikra etninė grupė negali įgyti finansavimo, ypač už švietimo programas, už kurias mokesčiai yra labai dideli, tai reiškia, kad iš minėtos grupės atimama galimybė įgyti išsilavinimą.
Taip įtvirtinama bet kokia esama šios grupės diskriminacija.
Kaip Komisija nurodė savo pasiūlyme dėl direktyvos, aukštos kokybės švietimas yra būtina sąlyga siekiant sėkmingai integruotis į visuomenę, todėl atrankos procedūrose (t. y. suteikiant galimybę įgyti išsilavinimą) turėtų būti laikomasi vienodo požiūrio principo(23).
Aiškinant „švietimą“ teleologiškai akivaizdu, kad galimybės įgyti išsilavinimą aspektai patenka į direktyvos taikymo sritį.
35.      Išanalizavus švietimo sąvoką platesniame ES teisės kontekste peršasi ta pati išvada.
Teisė į mokslą (ir profesinio mokymo prieinamumą), taip pat apsauga nuo diskriminacijos dėl rasės arba etninės priklausomybės yra pagrindinės teisės, pripažįstamos Chartijos 14 ir 21 straipsniuose.
Sprendžiant, kaip aiškinti „švietimą“ atsižvelgiant į Direktyvą 2000/43, svarbu nepamiršti, kad šis klausimas susijęs su dviem pagrindinėmis teisėmis.
36.      Teisingumo Teismo jurisprudencijoje švietimo sąvoka jau yra išaiškinta plačiai tais atvejais, kai kalbama apie vienodą požiūrį, ir į ją įtraukiami aspektai, susiję su galimybe įgyti išsilavinimą.
Byloje, kurią iškėlė du vokiečiai studentai, kuriems Nyderlandai atsisakė suteikti tokį pat studijų finansavimą, koks suteikiamas nyderlandiečiams, Teisingumo Teismas konstatavo, kad vienodo požiūrio principas priimant į mokymo kursus darbuotojų migrantų vaikus Reglamento (EEB) Nr. 1612/68 12 straipsnyje(24) taikomas ne tik taisyklėms, kuriomis reglamentuojamas pats priėmimas, bet ir bendrosioms priemonėms, skirtoms mokymuisi švietimo įstaigoje palengvinti(25).
37.      Be to, aiškindamas EEB sutarties 7 straipsnį (dabar – SESV 21 straipsnio 2 dalis), Teisingumo Teismas nusprendė, kad vienodas požiūris kalbant apie profesinio mokymo prieinamumo sąlygas taikomas ne tik reikalavimams, kuriuos nustatė aptariama švietimo įstaiga, pavyzdžiui, mokesčiams už mokslą, bet ir bet kuriai priemonei, kuri gali trukdyti naudotis tokia teise, pavyzdžiui, teisei gyventi valstybėje narėje, kurioje organizuojamas mokymas(26).
38.      Sprendime Bidar Teisingumo Teismas paaiškino, kad, į EB sutartį įtraukus Sąjungos pilietybės sąvoką ir skyrių, skirtą, be kita ko, švietimui ir profesiniam rengimui, kitoje valstybėje narėje teisėtai gyvenančio Sąjungos piliečio situacija patenka į draudimo diskriminuoti dėl pilietybės taikymo sritį, kai siekiama gauti besimokantiems asmenims skirtą pagalbą išlaikymo išlaidoms padengti, kuri teikiama duodant subsidijuojamą paskolą arba skiriant stipendiją.
Teisingumo Teismas šiame sprendime neatskyrė skirtingų galimybės įgyti išsilavinimą aspektų, kuriems taikomas finansavimas(27).
39.      Be to, kaip per teismo posėdį nurodė Komisija, nors SESV 165 straipsnyje, kuriame reglamentuojama Europos Sąjungos kompetencija švietimo srityje, aiškiai nepaminėtas studijų finansavimas, šiuo straipsniu buvo remiamasi kaip teisiniu pagrindu kuriant „Erasmus+“ programą, kuri, be kita ko, apima asmenų judumo mokymosi tikslais finansavimą(28).
Mano nuomone, tai rodo, kad ES teisės aktų leidėjas galimybę įgyti išsilavinimą pripažįsta esminiu švietimo aspektu.
40.      Vis dėlto, norėdama nuspręsti, ar stipendijos arba dotacijos skyrimas patenka į Direktyvos 2000/43 3 straipsnio 1 dalies g punkto taikymo sritį, ar ne, nesiremčiau Tarybos direktyvos 2003/109/EB 11 straipsnio 1 dalies b punktu (tokia mintis buvo aptarinėjama per posėdį)(29).
Ši nuostata susijusi su vienodu požiūriu į ilgalaikius gyventojus ir į priimančiosios valstybės piliečius, kalbant apie teisę „į švietimą ir profesinį mokymą, taip pat gauti stipendijas pagal nacionalinės teisės nuostatas“.
Iš nuorodos į „nacionalinę teisę“ akivaizdu, kad ši nuostata, kalbant apie tai, kas laikytina „stipendija“, negali būti aiškinama remiantis principais, taikomais savarankiškoms ES teisės sąvokoms (žr. šios išvados 20 ir 21 punktus).
Šiomis aplinkybėmis ir atsižvelgdama į tai, kad skiriasi šių dviejų direktyvų taikymo sritis ratione personae ir ratione materiae, manau, kad, aiškinant „švietimą“ atsižvelgiant į Direktyvą 2000/43, netinka remtis Direktyva 2003/109.
41.      Kalbant apie Direktyvos 2000/43 3 straipsnio 1 dalies g punkto priėmimo istoriją, Komisijos pasiūlyme buvo paaiškinta, kad „švietimas“ apima „dotacijas ir stipendijas, kartu visiškai pripažįstant valstybių narių atsakomybę už mokymo turinį ir švietimo sistemų organizavimą ir gerbiant jų kultūrų bei kalbų įvairovę“(30).
Tačiau šie paaiškinimai buvo išbraukti iš Tarybos priimtos direktyvos galutinio teksto.
Fondas ir Vokietijos vyriausybė mano, kad tai rodo, jog ES teisės aktų leidėjas sąmoningai nusprendė neįtraukti dotacijų ir stipendijų į šios nuostatos taikymo sritį.
42.      Nesutinku su tokiu aiškinimu.
43.      Iš galutinio teksto išbrauktame sakinyje taip pat buvo nurodytas įpareigojimas paisyti valstybių narių atsakomybės už mokymo turinį ir švietimo sistemų organizavimą.
Šiuo sakiniu pažodžiui pakartojama SESV 165 straipsnio 1 dalis, kuria nustatoma Sąjungos kompetencija švietimo srityje.
Nors ši nuostata nėra Direktyvos 2000/43 teisinis pagrindas, šios direktyvos materialinė taikymo sritis natūraliai apsiriboja ES suteiktais įgaliojimais(31).
Todėl teisės aktų leidėjas negalėjo siekti pakeisti šios nuostatos taikymo srities, kai išbraukė sakinį „kartu visiškai pripažįstant valstybių narių atsakomybę už mokymo turinį ir švietimo sistemų organizavimą ir gerbiant jų kultūrų bei kalbų įvairovę“ iš Direktyvos 2000/43 3 straipsnio 1 dalies g punkto.
Nors neaišku, kokių sumetimų vedamas teisės aktų leidėjas išbraukė šią formuluotę, įtikinamai skambėtų paaiškinimas, kad jis tiesiog pašalino perteklinę formuluotę.
Išbraukus šią frazę, nuostatos kalba tampa aiškesnė, tačiau jos taikymo sritis nepasikeičia, be to, pabrėžiamas savarankiškas sąvokų pobūdis, nes nebeminimi valstybių narių įgaliojimai.
Logiška, kad ta pati išvada darytina dėl pirmos išbraukto sakinio dalies, t. y.
„apimanti dotacijas ir stipendijas“.
Fondas ir Vokietijos vyriausybė teigia, kad šie žodžiai buvo išbraukti siekiant susiaurinti apibrėžtį.
Tačiau teisingas būtų ir priešingas argumentas: frazė išbraukta siekiant užtikrinti plačią apibrėžtį.
44.      Šios išvados nepaneigia aplinkybė, kad kitos direktyvos taikymo sritį apibrėžiančios sąvokos (3 straipsnio 1 dalies a–e ir h punktuose) toliau paaiškinamos sakiniu, prasidedančiu žodžiu „įskaitant“.
Be to, manęs neįtikina argumentas, kad profesinį orientavimą ir mokymą atskirai nurodžius 3 straipsnio 1 dalies b punkte išreiškiamas ketinimas susiaurinti švietimo sąvokos taikymo sritį.
45.      Profesinis orientavimas ir mokymas yra glaudžiai susiję su galimybe įsidarbinti, todėl jie nurodomi iškart po šio aspekto.
Tuo metu, kai „profesinis mokymas“ buvo vienintelė sąvoka EEB sutartyje, susijusi su švietimu, Teisingumo Teismas konstatavo, kad paprastai universitetinės studijos laikomos „profesiniu mokymu“, kaip apibrėžta EEB sutarties 128 straipsnyje, todėl papildomas registracijos mokestis, taikomas kitų valstybių narių piliečiams studentams, laikomas EEB sutarties 7 straipsniui prieštaraujančia diskriminacija dėl pilietybės.
Akivaizdu, kad toje byloje Teisingumo Teismas profesinio mokymo sąvoką aiškino plačiai ir teleologiškai, siekdamas uždrausti diskriminaciją dėl pilietybės universitetinių studijų srityje.
Šiuo atveju matyti analogija su šia byla, nes reikėtų taikyti tuos pačius aiškinimo metodus, kad nagrinėjama taisyklė būtų taikoma plačiau(32).
46.      Komisija per posėdį teigė, kad stipendijų skyrimui taip pat galėtų būti taikomas Direktyvos 2000/43 3 straipsnio 1 dalies f punktas (socialinės lengvatos).
Šis klausimas gali būti svarbus, jei Teisingumo Teismas nuspręstų, kad stipendijų skyrimas nepatenka į švietimo sritį.
47.      Komisijos pasiūlyme nurodyta, kad socialinės lengvatos yra ekonominio ar kultūrinio pobūdžio, pavyzdžiui, galimybė lengvatinėmis sąlygomis naudotis viešuoju transportu arba gauti subsidijuojamą maitinimą mokyklose vaikams iš mažas pajamas gaunančių šeimų(33).
Teisingumo Teismas jau konstatavo, kad išlaikymo ir mokymosi pašalpa, mokama universitetinių studijų, kurias baigus įgyjama profesinė kvalifikacija, laikotarpiu, yra socialinė lengvata, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1612/68 7 straipsnio 2 dalį(34).
Mano nuomone, ši nuostata apima studijų finansavimą, kuris yra „horizontalus“, t. y. suteikiamas visiems remiantis kriterijais, susijusiais, pavyzdžiui, su besimokančių asmenų ar jų tėvų pajamomis arba užimtumu.
Manau, kad tokie atvejai yra ir susiję su galimybe įgyti „išsilavinimą“, ir laikytini „socialine lengvata“.
Tai reiškia, kad negalima atmesti, kad abiejų nuostatų taikymo sritis gali sutapti.
Tačiau, jei finansavimas yra skiriamas ribotam besimokančių asmenų skaičiui atsižvelgiant į kriterijus, susijusius su jų akademinės veiklos rezultatais arba kitais nuopelnais (kaip, atrodo, ir yra pagrindinėje byloje), mano nuomone, turėtų būti laikoma, kad toks finansavimas patenka į švietimo sąvokos taikymo sritį.
48.      Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad, atsižvelgiant į Direktyvą 2000/43, švietimo sąvoka turi būti aiškinama plačiai ir kad ji apima aspektus, susijusius su galimybe įgyti išsilavinimą, pavyzdžiui, finansavimą skiriant stipendijas.
Vis dėlto tarp finansavimo ir švietimo turi būti realus ryšys.
Stipendija turi tokį ryšį, jei ji skirta, pavyzdžiui, registracijos mokesčiams ir mokesčiams už mokslą, kelionės išlaidoms, susijusioms su studijomis kitoje valstybėje, arba išlaikymo išlaidoms padengti, kai besimokantiems asmenims taip siekiama sudaryti galimybę mokytis švietimo įstaigoje(35).
Šiuos aspektus turi įvertinti nacionalinis teismas.
49.      Todėl darau išvadą, kad švietimo sąvoka, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2000/43 3 straipsnio 1 dalies g punktą, apima stipendijų, skirtų tyrimų ir studijų projektams užsienyje palaikyti, skyrimą.
Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar tarp skiriamo finansavimo ir švietimo yra realus ryšys.
Išvada
50.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Bundesgerichtshof pateiktą klausimą:
Švietimo sąvoka, kaip ji suprantama pagal 2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyvos 2000/43, įgyvendinančios vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės, 3 straipsnio 1 dalies g punktą, apima stipendijų, skirtų tyrimų ir studijų projektams užsienyje skatinti, skyrimą.
Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar tarp finansavimo ir švietimo yra realus ryšys.
1      Originalo kalba: anglų.
2      „Ὅτι μὲν οὖν τῷ νομοθέτῃ μάλιστα πραγματευτέον περὶ τὴν τῶν νέων παιδείαν, οὐδεὶς ἂν ἀμφισβητήσειε … τίς δ᾽ἔσται ἡ παιδεία … δεῖ μὴ λανθάνειν“.
Aristotelis, Politika, 8 knyga.
Vertimas į lietuvių kalbą – Mindaugo Strockio, Vilnius, 2009.
3      Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) (OL C 364, 2000, p. 1) 14 straipsnis.
4      2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva, įgyvendinanti vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės (OL L 180, 2000, p. 22; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 20 sk., 1 t., p. 23).
5      1 straipsnis.
6      Fondo tikslas, remiantis jo įstatais, yra remti aukštosiose mokyklose studijuojančius jaunuolius, kurių mokslininko ar menininko talentas ir asmenybė leidžia tikėtis ypatingų visuomenei naudingų laimėjimų.
Bucerijaus teisės programa siekiama suteikti ypač kvalifikuotiems teisės studijų Vokietijoje absolventams galimybę susipažinti su užsienio šalių teisinėmis sistemomis, įgyti patirties užsienyje ir užsienio kalbų žinių.
7      Šiuo klausimu žr. 2017 m. kovo 2 d. Sprendimo J. d., C‑4/16, EU:C:2017:153, 23 ir 24 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją.
8      2014 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo Deckmyn ir Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 19 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
9      Tokia švietimo apibrėžtis pateikiama Collins English Dictionary.
Oxford English Dictionary švietimo sąvoka apibrėžiama taip: „sistemingo mokymosi arba mokymo procesas, pirmiausia mokykloje ar universitete“.
Abi šios apibrėžtys kartu atitinka įprastą supratimą, kas laikoma švietimu.
10      Prancūzų kalba švietimo apibrėžtis, pateikta Petit Robert, atrodo, yra netgi dar platesnė: „mise en œuvre des moyens propres à assurer la formation et le développement d’un être humain“.
Vokiečių kalba, kuri šioje byloje yra proceso kalba, Duden – Deutsches Universalwörterbuch siūloma tokia švietimo (Bildung) apibrėžtis: „a) das Bilden (5), Erziehung: die B. der Jugend; mehr für die B. tun; b) das Gebildetsein; das Ausgebildetsein; erworbenes Allgemeinwissen: eine wissenschaftliche, künstlerische, humanistische B.; seine B. vervollständigen, vertiefen; eine umfassende B. besitzen; eine vorzügliche B. erhalten; ein Mann von B. (ein gebildeter Mann); das gehört zur allgemeinen B. (das sollte jeder Gebildete wissen); c) (seltener) gutes Benehmen: sie hat keine B. (weiß nicht, was sich schickt)“.
Etimologijos aspektu išnagrinėjus direktyvos versijas skirtingomis kalbomis matyti, kad septyniose kalbinėse versijose (anglų k. „education“, prancūzų k. „éducation“, maltiečių k. „edukazzjoni“, lenkų k. „edukacji“, portugalų k. „educação“, rumunų k. „educația“ ir ispanų k. „educación“) vartojamas žodis etimologiškai kildinamas iš lotynų kalbos veiksmažodžio educare „ugdyti, auginti, lavinti“, giminingo žodžiui educere „duoti (kam) pasireikšti, vesti tolyn“.
11      Tarptautiniu standartizuotu švietimo klasifikatoriumi remiamasi nustatant tarptautinę klasifikaciją, kai švietimo programos ir susijusios kvalifikacijos skirstomos pagal Jungtinių Tautų švietimo, mokslo ir kultūros organizacijos siūlomus lygius ir sritis.
Ši apibrėžtis iš dalies pakartota apibrėžiant švietimo sąvoką 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 452/2008 dėl švietimo ir mokymosi visą gyvenimą statistikos rengimo ir plėtotės 2 straipsnio d punkte (OL L 145, 2008, p. 227).
12      2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1288/2013, kuriuo sukuriama Sąjungos švietimo, mokymo, jaunimo ir sporto programa „Erasmus+“ ir kuriuo panaikinami sprendimai Nr. 1719/2006/EB, Nr. 1720/2006/EB ir Nr. 1298/2008/EB (OL L 347, 2013, p. 50), „mokymasis visą gyvenimą“ apibrėžiamas kaip „bendrasis lavinimas, profesinis rengimas ir mokymas, neformalusis ugdymas ir savišvieta visais gyvenimo etapais, įskaitant konsultavimo ir orientavimo paslaugas, padedantys tobulinti asmeninius, pilietinius, kultūrinius, socialinius ir (arba) su užimtumu susijusius žinias, įgūdžius ir kompetencijas arba pagerinti dalyvavimą visuomenės veikloje“.
13      1 straipsnis.
14      2015 m. liepos 16 d. Sprendimo CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, 58 ir 72 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija.
15      3 konstatuojamoji dalis.
16      Taip pat žr. 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, 74 punktą.
17      3 straipsnio 1 dalis ir 16 konstatuojamoji dalis.
Numatyta apsauga tam tikrais atvejais taikoma juridiniams asmenims, jei jie yra diskriminuojami dėl jų narių rasės arba etninės priklausomybės.
18      3 straipsnio 1 dalis.
19      Žr. direktyvos 12 konstatuojamąją dalį ir 2011 m. gegužės 12 d. Sprendimo Runevič-Vardyn ir Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, 41 ir 42 punktus.
Šiuo atžvilgiu jos taikymo sritis yra platesnė už 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79), taikymo sritį.
20      2015 m. liepos 16 d. Sprendimo CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, 42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
21      Šiuo klausimu dėl galimybės gauti prekes ir paslaugas (Direktyvos 2000/43 3 straipsnio 1 dalies h punktas) žr. 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, 43 punktą.
22      Norėčiau pasinaudoti proga ir pabrėžti, kad segregacija švietimo srityje dėl rasės arba etninės priklausomybės buvo įprasta Pietų Afrikos apartheido režimui; o moterims iki 1947 m. gruodžio mėn.
Kembridžo universitete nebuvo leidžiama suteikti mokslinio laipsnio, nors jos laikė lygiai tokius pat egzaminus kaip jų kolegos vyrai.
23      Pasiūlymas dėl Tarybos direktyvos, įgyvendinančios vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės (COM(1999) 566 final) (toliau – Komisijos pasiūlymas), p. 5.
24      1968 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentas dėl laisvo darbuotojų judėjimo Bendrijoje (OL L 257, 1968, p. 475; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 15), panaikintas 2011 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 492/2011 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Sąjungoje (OL L 141, 2011, p. 1).
Norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad šis reglamentas įkvėpė Komisiją ir padėjo jai paaiškinti kai kurias Direktyvoje 2000/43 vartojamas sąvokas; Komisijos pasiūlymas, p. 7.
25      Žr. 1989 m. kovo 15 d. Sprendimo Echternach ir Moritz, 389/87 ir 390/87, EU:C:1989:130, 33 punktą.
Ankstesnėje byloje, taip pat susijusioje su Reglamento Nr. 1612/68 12 straipsniu, Teisingumo Teismas 1974 m. liepos 3 d. Sprendimo Casagrande, 9/74, EU:C:1974:74, 7 punkte nurodė, kad „integracija reiškia, kad jei užsienio šalies darbuotojo vaikas nori įgyti vidurinį išsilavinimą, šis vaikas gali pasinaudoti galimybėmis, susijusiomis su mokymosi stipendijomis, tokiomis pat sąlygomis kaip piliečiai, kurių padėtis panaši“.
26      1992 m. vasario 26 d. Sprendimo Raulin, C‑357/89, EU:C:1992:87, 34 punktas.
27      2005 m. kovo 15 d. sprendimo byloje C‑209/03, EU:C:2005:169, 39–42 punktai.
Šiuo sprendimu buvo pakeista ankstesnė jurisprudencija, kurioje Teisingumo Teismas konstatavo, kad šiame (tuometiniame) Bendrijos teisės raidos etape švietimas ir parama studentų išlaikymui ir mokymui nepriklauso EEB kompetencijai; žr. 1988 m. birželio 21 d. Sprendimo Lair, 39/86, EU:C:1988:322, 15 punktą.
28      Reglamentas (ES) Nr. 1288/2013.
29      2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyva 2003/109 dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso (OL L 16, 2004, p. 44; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 272).
30      Komisijos pasiūlymas, p. 8.
31      Direktyvos 3 straipsnio 1 dalis.
32      Žr. 1988 m. vasario 2 d. Sprendimo Blaizot ir kt., 24/86, EU:C:1988:43, 10–24 punktus, ypač 19, 20 ir 24 punktus.
33      Komisijos pasiūlymas, p. 7.
34      Žr. 2016 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Depesme ir kt., C‑401/15–C‑403/15, EU:C:2016:955, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
Apibrėžiant socialinių lengvatų sąvoką Komisijos pasiūlyme (p. 7) aiškiai remiamasi Reglamentu Nr. 1612/68.
35      Šiuo klausimu manau, kad ES teisė aiškiai pasikeitė nuo to laiko, kai Teisingumo Teismas 1988 m. birželio 21 d. Sprendimo Brown, 197/86, EU:C:1988:323, 18 punkte konstatavo, kad „šiame Bendrijos teisės raidos etape studentams teikiama parama pragyvenimui ir studijoms iš esmės nepatenka į EEB sutarties taikymo sritį, kaip ji suprantama pagal jos 7 straipsnį“.
Žr. šios išvados 38 punkte minėto 2005 m. kovo 15 d. Sprendimo Bidar, C‑209/03, EU:C:2005:169, 39–42 punktus.
Juo labiau taip turėtų būti Direktyvos 2000/43 kontekste, atsižvelgiant į jos tikslą ir sistemą, nagrinėjamus šios išvados 24 ir paskesniuose punktuose.

ELEANOR SHARPSTON

2018 m. rugsėjo 11 d.

Heiko Jonny

Maniero

Direktyva 2000/43/EB

studentams

pirmąjį valstybinį teisės egzaminą

H.

Maniero

Italijos pilietis

gimęs ir gyvenantis Vokietijoje

Armėnijos universitete

Bachelor of Laws

2013 m. gruodžio 11 d.

H.

Maniero

Bucerijaus teisės programos stipendijos

sausio 17 d.

pirmąjį valstybinį teisės egzaminą

H.

Maniero

„penkerių metų studijos“

antrajam valstybiniam teisės egzaminui

H.

Maniero

H.

Maniero

H.

Maniero

pirmąjį valstybinį teisės egzaminą

pirmąjį valstybinį teisės egzaminą

pirmąjį valstybinį teisės egzaminą

H.

Maniero

2018 m. gegužės 30 d.

H.

Maniero

besimokantys asmenys

sėkmingai besimokantieji

besimokančių asmenų

studentai

nyderlandiečiams

Bidar

besimokantiems asmenims

studentams

besimokančių asmenų

besimokančių asmenų

besimokantiems asmenims

Aristotelis

Bucerijaus teisės programa

2017 m. kovo 2 d.

2014 m. rugsėjo 3 d.

Deckmyn

mokykloje ar universitete

2013 m. gruodžio 11 d.

2015 m. liepos 16 d.

2015 m. liepos 16 d.

2011 m. gegužės 12 d.

Runevič-Vardyn

Wardyn

2000 m. lapkričio 27 d.

2015 m. liepos 16 d.

2015 m. liepos 16 d.

1947 m. gruodžio

Kembridžo universitete

1968 m. spalio 15 d.

2011 m. balandžio 5 d.

1989 m. kovo 15 d.

Echternach

Moritz

1974 m. liepos 3 d.

Casagrande

1992 m. vasario 26 d.

Raulin

2005 m. kovo 15 d.

studentų

1988 m. birželio 21 d.

Lair

2003 m. lapkričio 25 d.

1988 m. vasario 2 d.

Blaizot

2016 m. gruodžio 15 d.

Depesme

1988 m. birželio 21 d.

Brown

studentams

2005 m. kovo 15 d.

Bidar


ĢENERĀLADVOKĀTES ELEANORAS ŠARPSTONES
[ELEANOR SHARPSTON] SECINĀJUMI,
sniegti 2018. gada 11. septembrī (1)
Lieta C‑457/17
Heiko Jonny Maniero
pret
Studienstiftung des deutschen Volkes eV
(Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Direktīva 2000/43/EK – Vienādas attieksmes princips pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības – 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts – Izglītība – Stipendijas studentiem, kas nokārtojuši pirmo valsts eksāmenu tiesību zinātnēs
1.        “Neviens neapstrīdēs to, ka likumdevējam jāvelta īpaša uzmanība jauniešu izglītībai [..], bet jāapsver jautājums par to, kas ir izglītība [..].” (2)
2.        Eiropas likumdevēji šajā jomā patiesi ir pieņēmuši likumus, kuros tostarp tiesības uz izglītību ir atzītas kā pamattiesības (3).
Tomēr viņi nav definējuši “izglītības” jēdzienu.
Šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir lūgums Tiesai atbildēt uz šo seno jautājumu, kas tagad uzdots Savienības tiesību, konkrētāk – Padomes Direktīvas 2000/43/EK, kontekstā (4).
Kas ir izglītība?
Atbilstošās tiesību normas
Direktīva 2000/43
3.        Direktīvas 2000/43 mērķis ir noteikt sistēmu, lai apkarotu diskrimināciju rasu vai etniskas piederības dēļ (5).
4.        Ar 2. panta 1. punktu aizliedz tiešu un netiešu diskrimināciju rasu vai etniskas piederības dēļ.
2. panta 2. punktā tieša diskriminācija definēta kā tāda, kas iestājas tad, “kad salīdzināmā situācijā pret vienu personu izturas, ir izturējušies vai izturētos sliktāk nekā pret otru personu rasu vai etniskas piederības dēļ”, un netieša diskriminācija kā tāda, kas iestājas tad, “kad acīmredzami neitrāls noteikums, kritērijs vai prakse nostāda kādas rasu vai etniskas piederības personas īpaši nelabvēlīgā situācijā, salīdzinot ar citām personām, ja vien šāds noteikums, kritērijs vai prakse nav objektīvi attaisnojams ar tiesisku mērķi un ja vien tas nav proporcionāls un vajadzīgs šāda mērķa sasniegšanas līdzeklis”.
5.        3. panta 1. punktā ir noteikta direktīvas piemērošanas joma, ko piemēro “nepārsniedzot Kopienai piešķirtās pilnvaras, [..] visām personām gan valsts, gan privātajā sektorā, to skaitā arī valsts iestādēs, attiecībā uz: [..] g) izglītību [..]”.
Valsts tiesības
6.        Direktīva 2000/43 ir transponēta Vācijā ar Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (Vispārējais likums par vienlīdzīgu attieksmi, turpmāk tekstā – “AGG”).
7.        AGG 1. pantā ir aizliegta diskriminācija tostarp rasu vai etniskas piederības dēļ.
Likuma 2. panta 1. punkta 7. apakšpunktā, ar kuru transponē Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu, ir noteikta aizlieguma darbības joma tostarp attiecībā uz izglītību.
3. panta 1. un 2. punktā ir definēta tieša un netieša diskriminācija, ko minētais likums aizliedz.
Fakti, tiesvedība un prejudiciālie jautājumi
8.        H. J. Maniero ir Itālijas valstspiederīgais, kas ir dzimis un dzīvo Vācijā.
2013. gadā Armēnijas universitātē viņš ieguva bakalaura grādu tiesību zinātnēs.
9.        2013. gada 11. decembrī H. J. Maniero sazinājās ar Studienstiftung des deutschen Volkes e.V.
(Vācijas Akadēmiskais stipendiju fonds, turpmāk tekstā – “Fonds”), reģistrētu apvienību, kura piešķir stipendijas, lai pieteiktos uz stipendiju “Bucerius Law Programme” (Bukeriusa Tiesību zinātņu programma) saistībā ar juridiskās pētniecības projektiem un studijām ārvalstīs (6).
10.      Fonds sniedza atbildi 2014. gada 17. janvārī, norādot, ka stipendijas pretendentiem jābūt nokārtotam pirmajam valsts eksāmenam tiesību zinātnēs.
H. J. Maniero atbildēja, norādot, ka viņa Armēnijā iegūtais piecu mācību gadu diploms ir salīdzināms ar otro valsts eksāmenu tiesību zinātnēs, jo tā ieguvējs var ieņemt jurista amatu vai strādāt par advokātu minētajā valstī.
Viņš norādīja, ka Fonda prasība varētu būt AGG pārkāpums, diskriminējot etniskās vai sociālās izcelsmes dēļ.
11.      H. J. Maniero nepieteicās stipendijai.
Turpmākajā sarakstē ar Fondu viņš apgalvoja, ka tā bija Fonda negatīvā attieksme, kas viņu atturēja no pieteikšanās.
12.      H. J. Maniero cēla prasību Landgericht (apgabaltiesa, Vācija), pieprasot, lai Fondam piespriež pārtraukt diskrimināciju vecuma vai izcelsmes dēļ, kā arī samaksāt viņam 18 734,60 EUR kā zaudējumu atlīdzību un ceļa izdevumu kompensāciju.
Šī prasība, kā arī tai sekojošā apelācijas sūdzība tika noraidītas.
13.      Tad H. J. Maniero iesniedza kasācijas sūdzību Bundesgerichtshof (turpmāk tekstā – “iesniedzējtiesa”) par tiesību jautājumu.
14.      Minētā tiesa norāda, ka kasācijas sūdzību var apmierināt tikai tad, ja uz stipendiju piešķiršanu attiecas AGG 2. panta 1. punkta 7. apakšpunktā minētais izglītības jēdziens, transponējot Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu.
Ja tas ir tā, nākamais jautājums ir par to, vai prasība par nokārtotu pirmo valsts eksāmenu tiesību zinātnēs ir netieša diskriminācija, kas ir aizliegta ar AGG 3. panta 2. punktu, transponējot Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
Ņemot to vērā, iesniedzējtiesa uzdod Tiesai šādus jautājumus:
“1)      Vai tādu stipendiju piešķiršana, kuru mērķis ir finansēt pētniecības un studiju projektus ārvalstīs un kuras piešķir reģistrēta apvienība, ietilpst jēdzienā “izglītība” Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta izpratnē?
2)      Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
Vai, piešķirot pirmajā prejudiciālajā jautājumā minētās stipendijas, atlases kritērijs par Vācijā nokārtotu pirmo valsts eksāmenu tiesību zinātnēs ir pretendenta netieša diskriminācija Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja pretendents, kurš ir Savienības pilsonis, ir ieguvis līdzīgu grādu valstī ārpus Eiropas Savienības un šīs grāda iegūšanas vietas izvēle nav saistīta ar pretendenta etnisko piederību, tomēr viņam, pamatojoties uz dzīvesvietu Vācijā un teicamām vācu valodas zināšanām, tāpat kā Vācijas pilsonim bija iespēja pēc Vācijā pabeigtām tiesību zinātņu studijām nokārtot pirmo valsts eksāmenu tiesību zinātnēs?
Vai šajā gadījumā ir būtiski, ka stipendiju programmas mērķis bez piesaistes diskriminējošām īpašībām ir, sekmējot pētniecības un studiju projektu ārvalstīs, sniegt tiesību zinātņu studiju absolventiem Vācijā zināšanas par ārvalstu tiesību sistēmām, ārvalstu pieredzi un valodu zināšanas?”
15.      Rakstveida apsvērumus ir iesniedzis Fonds, Vācijas valdība un Eiropas Komisija.
H. J. Maniero, Fonds, Vācijas valdība un Komisija izteica mutvārdu apsvērumus 2018. gada 30. maija tiesas sēdē.
16.      Ņemot vērā Tiesas lūgumu, es šajos secinājumos iztirzāšu tikai pirmo jautājumu.
Vērtējums
17.      Iesniedzējtiesa jautā, vai tādu stipendiju piešķiršana, kuru mērķis ir finansēt pētniecības un studiju projektus ārvalstīs un kuras piešķir reģistrēta apvienība, ietilpst Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta piemērošanas jomā saistībā ar “izglītību”.
Jau pašā sākumā norādu, ka šī lieta ir par “izglītības” jēdzienu Direktīvas 2000/43 kontekstā, nevis par iespējamo ietekmi uz diplomu atzīšanu vai personu brīvu pārvietošanos.
18.      Fonds un Vācijas valdība uzskata, ka izglītības jēdziens jāinterpretē kā tāds, kas neietver stipendiju piešķiršanu.
Viņi balstās galvenokārt uz likumdošanas vēsturi un direktīvas shēmu.
19.      Savukārt Komisija uzskata, ka Direktīva 2000/43 ir jāinterpretē plaši – tas ir apsvērums, kuru atbalsta H. J. Maniero.
Līdz ar to stipendiju piešķiršana būtu jāietver vārdā “izglītība” 3. panta 1. punkta g) apakšpunktā.
20.      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru gan no Savienības tiesību vienveidīgas piemērošanas, gan no vienlīdzības principa izriet prasība, ka Savienības tiesību norma, kurā tās satura un piemērošanas jomas noskaidrošanai nav nevienas tiešas norādes uz dalībvalstu tiesībām, parasti visā Savienībā ir interpretējama autonomi un vienveidīgi.
Lai gan Direktīvas 2000/43 formulējums nesniedz konkrētas norādes par to, kā jāsaprot termins “izglītība”, tajā nav arī ietverta atsauce uz valsts tiesību aktiem attiecībā uz šī termina nozīmi.
No tā izriet, ka “izglītība” šīs direktīvas piemērošanas vajadzībām ir jāuzskata par autonomu Savienības tiesību jēdzienu, kas ir jāinterpretē vienādi visās dalībvalstīs (7).
21.      Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru tāda termina nozīme un tvērums, kuram Savienības tiesībās nav sniegta nekāda definīcija, ir jānoskaidro saskaņā ar tā ierasto nozīmi ikdienas valodā, ņemot vērā arī kontekstu, kādā tas tiek lietots, un to tiesību normu mērķus, kuru daļa tas ir (8).
22.      Izglītība parasti tiek uztverta kā “zināšanu ieguves darbība vai process, īpaši sistemātiski bērnībā un pusaudža vecumā” (9).
Ilustratīvu “izglītības” definīciju netrūkst (10); līdz ar to Starptautiskā standartizētā izglītības klasifikācija (2011) piedāvā šādu formulējumu: “procesi, kuros sabiedrības no paaudzes paaudzē apzināti nodod uzkrāto informāciju, zināšanas, izpratni, attieksmi, vērtības, prasmes, kompetences un uzvedību.
Tie ietver saziņu, kas paredzēta, lai panāktu mācītā apguvi” (11).
No tā izriet, ka izglītība ir intelektuāls process.
Tādējādi izglītība sastāv no diviem aspektiem: viens substanciāls (tas ir “intelektuāls”) un otrs funkcionāls (tas ir “process”).
Parasti, bet ne vienmēr, izglītība notiek skolā vai augstskolā.
Es iekļautu terminā arī pētniecību, ja tā notiek mācību iestādē, jo šādas pētniecības mērķis ir iegūt un nodot zināšanas, nevis sekmēt komerciālu mērķu sasniegšanu.
Lai gan, runājot par izglītību, galvenokārt tiek domāti jaunieši, ir svarīgi uzsvērt, ka izglītība attiecas uz visiem vecumiem.
Mūsdienās cilvēku profesionālajā un personiskajā attīstībā nozīmīga loma ir mūžizglītībai (12).
Tādējādi ir arī tādas iniciatīvas kā “université du troisième age” (brīvā laika universitāte), kas ļauj paplašināt zināšanas tiem, kas aizgājuši no aktīvās ekonomiskās dzīves.
23.      No parastās vārda “izglītība” nozīmes, kas, manuprāt, ir ļoti plaša, nav acīmredzams, ka stipendiju piešķiršana noteikti ietilptu tās tvērumā.
24.      Tāpēc es pievērsīšos to noteikumu kontekstam un mērķim, kuros šis termins ir ietverts.
25.      Direktīvas 2000/43 mērķis ir noteikt sistēmu, ar ko apkarot diskrimināciju rasu vai etniskas piederības dēļ, lai vienādas attieksmes princips stātos spēkā dalībvalstīs (13).
Tā savā piemērošanas jomā nodrošina konkrētu izpausmi Hartas 21. pantā noteiktajam nediskriminācijas principam rases un etniskās izcelsmes dēļ (14).
Direktīvas preambulā ir aprakstītas tiesības uz aizsardzību pret diskrimināciju kā vispārējas tiesības un ir dotas atsauces uz dažādiem starptautiskiem nolīgumiem, kuros atzītas šīs tiesības (15).
26.      Turklāt 9., 12. un 13. apsvērumā Savienības likumdevējs ir arī vēlējies uzsvērt, ka: i) diskriminācija rases vai etniskās piederības dēļ var apdraudēt Līguma mērķu sasniegšanu, jo īpaši augsta līmeņa nodarbinātības un sociālās aizsardzības sasniegšanu, dzīves līmeņa un dzīves kvalitātes paaugstināšanu, ekonomisko un sociālo izlīdzināšanu un solidaritāti, un var arī apdraudēt Eiropas Savienības pārveidošanu par telpu, kurā valda brīvība, drošība un tiesiskums; un ii) jebkādas šāda veida diskriminācijas aizlieguma mērķis jo īpaši ir nodrošināt demokrātisku un tolerantu sabiedrību attīstību, kas pieņemtu visu personu līdzdalību neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (16).
27.      Direktīvas 2000/43 darbības joma ir plaša.
Ratione personae ziņā tā aptver visas fiziskās personas un aizsargā tās pret diskrimināciju rases vai etniskās izcelsmes dēļ (17).
Minētā aizsardzība attiecas gan uz valsts, gan privāto sektoru, tostarp uz valsts iestādēm (18).
Ratione materiae ziņā tā ietver ne tikai piekļuvi darba un pašnodarbinātas iegūšanas darbībām un aptver visas 3. panta 1. punktā izsmeļoši minētās jomas (19).
28.      Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, ņemot vērā Direktīvas 2000/43 mērķi un to tiesību raksturu, kuras tā tiecas aizsargāt, tās darbības jomu nevar definēt sašaurināti (20).
Minētais secinājums attiecas uz direktīvas noteikumiem, kas definē tās materiālo piemērošanas jomu, piemēram, nodarbinātību, profesionālo orientāciju un arodmācības, darba apstākļus, sociālo aizsardzību un priekšrocības un, protams, izglītību (21).
29.      Vai šī termina “izglītība” plašā interpretācija ietver arī stipendiju piešķiršanu?
30.      Stipendiju piešķiršana kā tāda neatbilst intelektuālajam procesam, kas veido izglītību.
Tā attiecas uz piekļuvi izglītībai.
31.      Manuprāt, piekļuve izglītībai tomēr ir būtiska pašas izglītības sastāvdaļa, jo īpaši juridiska instrumenta kontekstā cīņai pret diskrimināciju.
32.      Patiešām, ja diskriminācijas apkarošanas nolūkā izlaistu piekļuvi izglītībai, kas paliktu pāri no “izglītības” jēdziena?
Klasē (ļoti klasiski raugoties uz izglītību) ikviens var sēdēt priekšā un ikviens var uzdot jautājumus.
Mūsdienās ir neiedomājami, ka kādas etniskas grupas pārstāvjiem būtu jāsēž beigās un viņi nevarētu uzdot jautājumus skolotājam.
Tāpat ir acīmredzams, ka visiem skolēniem jāliek atzīmes pēc vieniem un tiem pašiem kritērijiem, pēc viņu nopelniem, nevis rases vai etniskās izcelsmes, un visiem skolēniem jāsaņem tāds pats diploms pēc vienu un to pašu mācību veiksmīgas pabeigšanas (22).
Bet iespēja tikt uzņemtam ar vienādiem nosacījumiem visās skolās un visās klasēs ir piekļuve izglītībai.
Bez šādas piekļuves nav izglītības.
Lai būtu skaidrs, vārds “izglītība” neiztrūkstoši ietver vārdu “piekļuve” izglītībai; tie pastāv vienlaicīgi un ir savstarpēji atkarīgi, un tos nošķirt nozīmē atņemt direktīvai tās mērķi apkarot diskrimināciju saistībā ar izglītību.
33.      Protams, piekļuve izglītībai ietver daudzas sastāvdaļas.
Tā var būt fiziska piekļuve ēkai; numerus clausus (kvotu sistēmas), lai kontrolētu studentu skaitu; spēja aizņemties vai iegādāties grāmatas; spēja maksāt par uzturēšanās izdevumiem (daudzu citu elementu starpā).
Līdz ar to skolas, universitātes un citas iestādes bieži piešķir stipendijas, lai segtu izglītības programmu izmaksas, ceļa izdevumus, kas radušies, studējot ārzemēs, vai uzturēšanās izmaksas (naudā vai atvietojamās lietās, piemēram, nodrošinot bezmaksas izmitināšanu vai ēdināšanu).
34.      Finansējums ir būtisks aspekts, lai nodrošinātu piekļuvi izglītībai.
Liegt noteiktai etniskai grupai finansējumu, jo īpaši izglītības programmām ar augstu mācību maksu, nozīmē liegt izglītību šai grupai.
Tas turpina jebkuru diskrimināciju pret attiecīgo grupu.
Kā Komisija norādīja direktīvas priekšlikumā, augsta izglītības kvalitāte ir priekšnoteikums veiksmīgai integrācijai sabiedrībā, un nevajadzētu aizmirst par vienādu attieksmi atlases procedūrās (proti, attiecībā uz piekļuvi izglītībai) (23).
Teleoloģiska “izglītības” interpretācija nepārprotami atbalsta to, lai direktīvas darbības jomā ietvertu piekļuves izglītībai aspektus.
35.      Termina “izglītība” analīze vispārīgākā Savienības tiesību kontekstā norāda uz tādu pašu secinājumu.
Tiesības uz izglītību (un piekļuve arodizglītībai), kā arī aizsardzība pret diskrimināciju, pamatojoties uz rasi vai etnisko izcelsmi, ir Hartas 14. un 21. pantā attiecīgi atzītas pamattiesības.
Lemjot par to, kā interpretēt “izglītību” Direktīvas 2000/43 kontekstā, ir svarīgi paturēt prātā to, ka jautājums ir krustpunktā starp divām pamattiesībām.
36.      Tiesas judikatūrā izglītības jēdziens jau ir bijis plaši interpretēts lietās, kas attiecās uz vienlīdzīgu attieksmi, lai ietvertu piekļuves izglītībai aspektus.
Tādējādi tiesvedībā, ko ierosināja divi Vācijas studenti, kuriem Nīderlande atteicās piešķirt studiju finansējumu tādā pašā veidā kā Nīderlandes studentiem, Tiesa atzina, ka Regulas (EEK) Nr. 1612/68 (24) 12. pantā paustais vienlīdzīgas attieksmes princips attiecībā uz migrējošo darba ņēmēju bērnu uzņemšanu izglītības programmās ir saistīts ne tikai ar noteikumiem par uzņemšanu kā tādu, bet arī ar vispārīgiem pasākumiem, kas paredzēti, lai veicinātu mācību apmeklēšanu (25).
37.      Tāpat, interpretējot EEK līguma 7. pantu (jaunajā redakcijā – LESD 21. panta 2. punkts), Tiesa nosprieda, ka vienlīdzīga attieksme attiecībā uz nosacījumiem arodmācību pieejamības jomā ir piemērojama ne tikai attiecīgās izglītības iestādes noteiktajām prasībām, piemēram, uzņemšanas maksai, bet arī jebkuram pasākumam, kas var kavēt šo tiesību izmantošanu, piemēram, tiesībām uzturēties dalībvalstī, kurā notiek mācības (26).
38.      Lietā Bidar Tiesa paskaidroja, ka pēc tam, kad EK līgumā tika ieviests Eiropas Savienības pilsonības jēdziens un sadaļa, kas tostarp veltīta izglītībai un arodmācībām, uz tāda Savienības pilsoņa stāvokli, kurš likumīgi dzīvo citā dalībvalstī, tiek attiecināts diskriminācijas aizliegums, pamatojoties uz valstspiederību, nolūkā saņemt mācību atbalstu, kas paredzēts uzturēšanās izmaksu segšanai subsidēta aizdevuma vai stipendijas veidā.
Tiesa šajā gadījumā nav nošķīrusi dažādus aspektus, kas saistīti ar piekļuvi izglītībai, uz kuru attiecas finansējums (27).
39.      Turklāt, kā tiesas sēdē norādīja Komisija, neraugoties uz to, ka LESD 165. pantā, kas reglamentē Eiropas Savienības kompetenci izglītības jomā, nav skaidri minēta mācību finansēšana, minētais pants ir bijis juridiskais pamats Erasmus + programmas izveidei, kura tostarp ietver finansējumu indivīdu mācību mobilitātei (28).
Tas, manuprāt, atspoguļo nozīmi, ko ES likumdevējs piešķir piekļuvei izglītībai kā būtiskam izglītības aspektam.
40.      Tomēr, lai izlemtu, vai stipendijas vai dotācijas piešķiršana ietilpst Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta piemērošanas jomā, es nevadītos no Padomes Direktīvas 2003/109/EK 11. panta 1. punkta b) apakšpunkta (ideja, kas tika izskatīta tiesas sēdē) (29).
Šis noteikums attiecas uz vienlīdzīgu attieksmi pret pastāvīgiem iedzīvotājiem tāpat kā pret uzņēmējas dalībvalsts pilsoņiem attiecībā uz “izglītību un arodmācībām, tostarp atbalstu izglītībai saskaņā ar valsts tiesību aktiem”.
No atsauces uz “valsts tiesību aktiem” izriet, ka šī noteikuma interpretācija, ciktāl tas attiecas uz “atbalstu izglītībai”, nav jāveic saskaņā ar principiem, kas piemērojami ES tiesību autonomajiem jēdzieniem (skat. iepriekš 20. un 21. punktu).
Ņemot vērā iepriekš minēto un divu direktīvu atšķirīgo personisko un materiālo piemērošanas jomu, es neuzskatu par lietderīgu izmantot Direktīvu 2003/109, lai interpretētu “izglītību” Direktīvas 2000/43 kontekstā.
41.      Attiecībā uz Direktīvas 2000/43 likumdošanas vēsturi Komisijas priekšlikuma 3. panta 1. punkta g) apakšpunktā tika paskaidrots, ka “izglītība” jāuzskata par tādu, “kas ietver dotācijas un stipendijas, vienlaikus pilnībā respektējot dalībvalstu atbildību par mācību saturu un izglītības sistēmu organizāciju, kā arī kultūru un valodu dažādību” (30).
Tomēr šie paskaidrojumi tika svītroti no Padomes pieņemtās direktīvas gala versijas.
Fonds un Vācijas valdība uzskata, ka tas norāda, ka ES likumdevējs apzināti izvēlējās svītrot dotācijas un stipendijas no minētā noteikuma piemērošanas jomas.
42.      Šādai interpretācijai es nepiekrītu.
43.      Teikumā, kuru svītroja no gala versijas, bija ietverts arī pienākums respektēt dalībvalstu atbildību par mācību saturu un to izglītības sistēmu organizāciju.
Minētais teikums burtiski atkārto LESD 165. panta 1. punktu, kurā ir noteikta Savienības kompetence izglītībā.
Lai gan tas nav Direktīvas 2000/43 juridiskais pamats, šīs direktīvas materiālo piemērošanas jomu, protams, ierobežo pilnvaras, kas piešķirtas Eiropas Savienībai (31).
Tādējādi likumdevēja nodoms no Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta svītrot teikumu “pilnībā respektējot dalībvalstu atbildību par mācību saturu un izglītības sistēmu organizāciju, kā arī kultūru un valodu dažādību” nevarēja būt ar nolūku mainīt šī noteikuma darbības jomu.
Lai gan nav skaidrības par likumdevēja nodomu, atsakoties no minētā formulējuma, svītrotā teksta tautoloģiskā valoda noteikti ir ticams paskaidrojums.
Svītrojums vienkāršo noteikuma formulējumu, nemainot tā darbības jomu, un vienlaikus uzsver izmantoto terminu autonomiju, noņemot atsauci uz dalībvalstu pilnvarām.
Loģiski domājot, tāds pats secinājums piemērojams svītrotā teikuma pirmajai daļai, proti, “kas ietver dotācijas un stipendijas”.
Fonds un Vācijas valdība apgalvo, ka šos vārdus svītroja, lai sašaurinātu definīciju.
Tomēr tikpat labi var būt patiess tieši pretējais, proti, svītrojums bija paredzēts, lai nodrošinātu plašu definīciju.
44.      Šo secinājumu nemaina fakts, ka citi noteikumi, kuros definēta direktīvas darbības joma (3. panta 1. punkta a)–e) un h) apakšpunktā), tiek tālāk izskaidroti ar teikumu, kas sākas ar “ieskaitot”.
Tāpat es neesmu pārliecināta par argumentu, ka tas, ka profesionālā orientācija un arodmācības ir minētas atsevišķi 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā, norāda uz nodomu sašaurināt izglītības jēdziena piemērošanas jomu.
45.      Profesionālā orientācija un arodmācības ir cieši saistītas ar piekļuvi izglītībai un tāpēc ir minētas uzreiz pēc šī aspekta.
Laikā, kad EEK līgumā arodmācības bija vienīgais ar izglītību saistītais termins, Tiesa secināja, ka mācības universitātē parasti ir “arodmācības” EEK 128. panta nozīmē un līdz ar to papildu uzņemšanas maksas noteikšana studentiem, kuri ir citu dalībvalstu pilsoņi, ir diskriminācija valstspiederības dēļ, kas ir pretrunā EEK 7. pantam.
Ir skaidrs, ka šajā lietā Tiesa plaši un mērķtiecīgi interpretēja terminu “arodmācības”, lai universitātes izglītībā aizliegtu diskrimināciju, pamatojoties uz valstspiederību.
Šajā gadījumā pastāv līdzība ar izskatāmo lietu tiktāl, ciktāl būtu jāizmanto tādas pašas interpretācijas metodes, lai nonāktu pie izskatāmā noteikuma plašākas piemērošanas (32).
46.      Komisija tiesas sēde norādīja, ka uz stipendiju piešķiršanu var attiecināt arī Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta f) apakšpunktu (sociālās priekšrocības).
Šis jautājums var būt svarīgs, ja Tiesa konstatētu, ka stipendiju piešķiršana neietilpst izglītības piemērošanas jomā.
47.      Komisijas priekšlikumā ir norādīts, ka sociālajām priekšrocībām ir ekonomisks vai kultūras raksturs, piemēram, braukšana sabiedriskajā transportā par zemāku maksu vai subsidētas maltītes skolās bērniem no maznodrošinātām ģimenēm (33).
Tiesa jau ir atzinusi, ka atbalsts, kurš piešķirts uzturlīdzekļiem un mācībām, lai studētu universitātē, ko apliecina profesionāla kvalifikācija, ir sociāla priekšrocība Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punkta nozīmē (34).
Manuprāt, tas attiecas uz mācību finansējumu, kas ir “horizontāls”, proti, tas tiek piešķirts ikvienam saskaņā ar kritērijiem, kuri saistīti, piemēram, ar studentu vai viņu vecāku ienākumiem vai nodarbinātības situāciju.
Es uzskatu, ka šādi gadījumi ir saistīti ar piekļuvi izglītībai un tie arī tie veido “sociālu priekšrocību”.
Tas nozīmē, ka nevar izslēgt divu noteikumu piemērošanas jomas pārklāšanos.
Tomēr, ja finansējumu piešķir ierobežotam studentu skaitam saskaņā ar kritērijiem saistībā ar mācību rezultātiem vai citiem nopelniem (kā tas, šķiet, ir pamatlietā), manuprāt, šis finansējums būtu jāuzskata par tādu, kas ietilpst “izglītības” darbības jomā.
48.      No visa iepriekš minētā izriet, ka termins “izglītība” Direktīvas 2000/43 kontekstā ir jāinterpretē plaši un ka tajā ir ietverti aspekti, kas saistīti ar piekļuvi izglītībai, piemēram, finansēšana stipendiju veidā.
Tomēr starp finansējumu un izglītību ir jābūt patiesai saiknei.
Stipendijai ir šāda saikne, ja tā attiecas, piemēram, uz uzņemšanas un mācību maksu, ceļa izdevumiem, kas saistīti ar citā valstī notiekošām mācībām, vai uzturēšanās izmaksām, ja mērķis ir nodrošināt studentiem iespēju piedalīties izvēlētajās mācībās (35).
Šie aspekti ir jāpārbauda valsts tiesai.
49.      Tāpēc es secinu, ka “izglītības” jēdziens Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta nozīmē ietver tādu stipendiju piešķiršanu, kuru mērķis ir finansēt pētniecības un studiju projektus ārvalstīs.
Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai starp sniegto finansējumu un “izglītību” pastāv patiesa saikne.
Secinājumi
50.      Ņemot vērā visus iepriekšējos apsvērumus, es ierosinu Tiesai uz Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa, Vācija) uzdoto jautājumu sniegt šādu atbildi:
“Izglītības” jēdziens Padomes Direktīvas 2000/43 (2000. gada 29. jūnijs), ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības, 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta nozīmē ietver tādu stipendiju piešķiršanu, kuru mērķis ir finansēt pētniecības un studiju projektus ārvalstīs.
Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai starp sniegto finansējumu un “izglītību” pastāv patiesa saikne.
1      Oriģinālvaloda – angļu.
2      “Ὅτι μὲν οὖν τῷ νομοθέτῃ μάλιστα πραγματευτέον περὶ τὴν τῶν νέων παιδείαν, οὐδεὶς ἂν ἀμφισβητήσειε … τίς δ᾽ἔσται ἡ παιδεία … δεῖ μὴ λανθάνειν”.
Aristotelis, Politika, 8. grāmata.
3      Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2000, C 364, 1. lpp.)
(turpmāk tekstā – “Harta”) 14. pants.
4      Direktīva (2000. gada 29. jūnijs), ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (OV 2000, L 180, 22. lpp.).
5      1. pants
6      Fonda mērķis saskaņā ar statūtiem ir sekmēt tādu jauniešu augstāko izglītību, kuru lielais zinātniskais vai mākslinieciskais talants un personība dod cerības uz īpašiem sasniegumiem, kalpojot sabiedrībai.
Bucerius Law Programme mērķis ir sniegt īpaši kvalificētiem Vācijas tiesību zinātņu studiju absolventiem zināšanas par ārvalstu tiesību sistēmām, valodu zināšanas, kā arī ārvalstu pieredzi.
7      Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 2. marts, J. D., C‑4/16, EU:C:2017:153, 23. un 24. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra.
8      Skat. spriedumu, 2014. gada 3. septembris, Deckmyn un Vrijheidsfonds, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 19. punkts un tajā minētā judikatūra.
9      Šī izglītības definīcija ir atrodama Kolinsa angļu valodas vārdnīcā (Collins English Dictionary).
Oksfordas angļu valodas vārdnīcas (Oxford English Dictionary) definīcija ir “process, kurā notiek mācību sistemātiska nodošana un saņemšana, īpaši skolā vai augstskolā”.
Kopā abas definīcijas atbilst parastajai izpratnei par to, ko nozīmē “izglītība”.
10      Franču valodā – Petit Robert izglītības definīcija man šķiet vēl plašāka: “mise en œuvre des moyens propres à assurer la formation et le développement d’un être humain”.
Vācu valodā, kas ir izskatāmās lietas procedūras valoda, Duden – Deutsches Universalwörterbuch zem virsraksta “Bildung” piedāvā šādus skaidrojumus: “a) das Bilden (5), Erziehung: die B. der Jugend; mehr für die B. tun; b) das Gebildetsein; das Ausgebildetsein; erworbenes Allgemeinwissen: eine wissenschaftliche, künstlerische, humanistische B.; seine B. vervollständigen, vertiefen; eine umfassende B. besitzen; eine vorzügliche B. erhalten; ein Mann von B. (ein gebildeter Mann); das gehört zur allgemeinen B. (das sollte jeder Gebildete wissen); c) (seltener) gutes Benehmen: sie hat keine B. (weiß nicht, was sich schickt)”.
No etimoloģijas skatpunkta pārskats par dažādajām direktīvas valodu versijām rāda, ka septiņas no tām (angļu valodā: “education”, franču valodā: “éducation”, maltiešu valodā: “edukazzjoni”, poļu valodā: “edukacji”, portugāļu valodā: “educação”, rumāņu valodā: “educația” un spāņu valodā: “educación”) izmanto vārdu, kas cēlies no latīņu valodas darbības vārda educare “audzināt, skolot, mācīt”, kurš saistīts ar educere “izcelt, vest uz priekšu”.
11      Starptautiskā standartizētā izglītības klasifikācija ir etalons izglītības programmu un saistīto kvalifikāciju starptautiskai klasifikācijai pēc līmeņiem un jomām, ko ierosinājusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Izglītības, zinātnes un kultūras organizācija.
Šī definīcija daļēji ir pārņemta kā “izglītības” definīcija Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 452/2008 (2008. gada 23. aprīlis) par izglītības un mūžizglītības statistikas izveidi un pilnveidi (OV 2008 L 145, 227. lpp.)
2. panta d) punktā.
12      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1288/2013 (2013. gada 11. decembris), ar ko izveido Savienības programmu izglītības, apmācības, jaunatnes un sporta jomā “Erasmus+” un atceļ Lēmumus Nr. 1719/2006/EK, Nr. 1720/2006/EK un Nr. 1298/2008/EK (OV 2013, L 347, 50. lpp.), “mūžizglītība” ir definēta šādi: “jebkāda vispārējā izglītība, profesionālā izglītība un apmācība, neformālā mācīšanās un ikdienējā mācīšanās, ko veic jebkurā dzīves posmā un kas nodrošina labākas zināšanas, spējas un prasmes vai lielāku līdzdalību sabiedrībā saistībā ar personīgajām, pilsoniskajām, kultūras, sociālajām un/vai ar nodarbinātību saistītām vajadzībām, tostarp karjeras attīstības konsultāciju un atbalsta pakalpojumu sniegšana”.
13      1. pants.
14      Spriedums, 2015. gada 16. jūlijs, CHEZRazpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, 58. un 72. punkts un tajos minētā judikatūra.
15      3. apsvērums.
16      Skat. arī spriedumu, 2015. gada 16. jūlijs, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, 74. punkts.
17      3. panta 1. punkts un 16. apsvērums.
Piešķirtā aizsardzība attiecīgos gadījumos tiek attiecināta arī uz juridiskām personām, ja tās tiek diskriminētas viņu biedru rases vai etniskās izcelsmes dēļ.
18      3. panta 1. punkts.
19      Skat. direktīvas 12. apsvērumu un spriedumu, 2011. gada 12. maijs, Runevič‑Vardyn un Wardyn, C‑391/09, EU:C:2011:291, 41. un 42. punkts.
Šajā ziņā tās darbības joma ir plašāka nekā Padomes Direktīvai 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).
20      Spriedums, 2015. gada 16. jūlijs, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, 42. punkts un tajā minētā judikatūra.
21      Šajā nozīmē, par piekļuvi precēm un to piegādi (Direktīvas 2000/43 3. panta 1. punkta h) apakšpunkts), skat. spriedumu, 2015. gada 16. jūlijs, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C‑83/14, EU:C:2015:480, 43. punkts.
22      Jāatgādina, ka segregācija izglītībā, pamatojoties uz rasi vai etnisko piederību, bija Dienvidāfrikas aparteīda režīma norma, savukārt sievietes, pat ja viņas nokārtoja tieši tādus pašus iestājpārbaudījumus kā vīrieši, Kembridžas universitātē netika uzņemtas līdz 1947. gada decembrim.
23      Priekšlikums Padomes direktīvai, ar ko īsteno vienlīdzīgas attieksmes pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības principu, COM(1999) 566, galīgā redakcija (“Komisijas priekšlikums”), 5. lpp.
24      Padomes Regula (1968. gada 15. oktobris) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV 1968, L 257, 2. lpp.), ko atcēla ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (OV 2011, L 141, 1. lpp.).
Jāatzīmē, ka Komisija paskaidrojumos par dažiem Direktīvā 2000/43 izmantotajiem terminiem ir smēlusies iedvesmu no minētās regulas; Komisijas priekšlikums, 7. lpp.
25      Skat. spriedumu, 1989. gada 15. marts, Echternach un Moritz, 389/87 un 390/87, EU:C:1989:130, 33. punkts.
Iepriekšējā lietā, Casagrande, 9/74, EU:C:1974:74, 7. punkts, kas arī attiecas uz Regulas Nr. 1612/68 12. pantu, Tiesa 1974. gada 3. jūlija spriedumā noteica, ka “ar integrāciju kā priekšnoteikumu pieņem to, ka gadījumā, ja darba ņēmēja ārzemnieka bērns vēlas iegūt pamatizglītības otrā posma izglītību, šis bērns var izmantot priekšrocības [..] attiecībā uz atbalstu izglītībai ar tādiem pašiem nosacījumiem kā valstspiederīgie, kas ir līdzīgā situācijā”.
26      Spriedums, 1992. gada 26. februāris, Raulin, C‑357/89, EU:C:1992:87, 34. punkts.
27      Spriedums, 2005. gada 15. marts, C‑209/03, EU:C:2005:169, 39.–42. punkts.
Šis spriedums iezīmēja evolūciju salīdzinājumā ar iepriekšējo judikatūru, kurā Tiesa nosprieda, ka dotajā Kopienu tiesību attīstības brīdī (tajā laikā) izglītība un atbalsts studentiem par uzturēšanos un mācībām nebija EEK kompetencē; skat. spriedumu, 1988. gada 21. jūnijs, Lair, 39/86, EU:C:1988:322, 15. punkts.
28      Regula (ES) Nr. 1288/2013.
29      Direktīva 2003/109 (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.).
30      Komisijas priekšlikums, 8. lpp.
31      Direktīvas 3. panta 1. punkts.
32      Skat. spriedumu, 1988. gada 2. februāris, Blaizot u.c., 24/86, EU:C:1988:43, 10.–24. punkts, jo īpaši 19., 20. un 24. punkts.
33      Komisijas priekšlikums, 7. lpp.
34      Skat. spriedumu, 2016. gada 15. decembris, Depesme u.c., no C‑401/15 līdz C‑403/15, EU:C:2016:955, 38. punkts un tajā minētā judikatūra.
Komisijas priekšlikumā (7. lpp.) nepārprotami ir rasta iedvesma no Regulas Nr. 1612/68 attiecībā uz “sociālo priekšrocību” jēdzienu.
35      Šajā sakarā es uzskatu, ka ES tiesības ir nepārprotami attīstījušās kopš brīža, kad tās 1988. gada 21. jūnija spriedumā Brown, 197/86, EU:C:1988:323, 18. punkts, Tiesa nosprieda, ka “pašreizējā Kopienas tiesību attīstības posmā atbalsts studentiem uzturlīdzekļiem un mācībām principā nav ietverts EEK līguma darbības jomā tā 7. panta nozīmē”.
Skat. spriedumu, 2005. gada 15. marts, Bidar, C‑209/03, EU:C:2005:169, 39.–42. punkts, kas citēts iepriekš 38. punktā.
Tam tā jābūt a fortiori Direktīvas 2000/43 kontekstā, ņemot vērā tās mērķi un shēmu, kā tas ir analizēts iepriekš 24. un turpmākajos punktos.

ELEANORAS ŠARPSTONES

ELEANOR

SHARPSTON

SECINĀJUMI

2018. gada 11. septembrī

Heiko Jonny

Maniero

studentiem

pirmo valsts eksāmenu tiesību zinātnēs

H.

J.

Maniero

Itālijas valstspiederīgais

dzimis un dzīvo Vācijā

Armēnijas universitātē

bakalaura grādu tiesību zinātnēs

2013. gada 11. decembrī

H.

J.

Maniero

2014. gada 17. janvārī

H.

J. Maniero

piecu mācību gadu diploms

otro valsts eksāmenu tiesību zinātnēs

H. J.

Maniero

H.

J. Maniero

H. J.

Maniero

pirmo valsts eksāmenu tiesību zinātnēs

pirmo valsts eksāmenu tiesību zinātnēs

pirmo valsts eksāmenu tiesību zinātnēs

H.

J. Maniero

2018. gada 30. maija

H.

J.

Maniero

skolēniem

skolēniem

studentu

studenti

Nīderlandes studentiem

Bidar

studentiem

studentu

studentu

studentiem

2015. gada 16. jūlijs

2015. gada 16. jūlijs

2011. gada 12. maijs

Runevič‑Vardyn

Wardyn

2000. gada 27. novembris

2015. gada 16. jūlijs

2015. gada 16. jūlijs

Kembridžas universitātē

1947. gada decembrim

1968. gada 15. oktobris

2011. gada 5. aprīlis

1989. gada 15. marts

Echternach

Moritz

Casagrande

1974. gada 3. jūlija

1992. gada 26. februāris

Raulin

2005. gada 15. marts

studentiem

1988. gada 21. jūnijs

Lair

2003. gada 25. novembris

1988. gada 2. februāris

Blaizot

2016. gada 15. decembris

Depesme

1988. gada 21. jūnija

Brown

studentiem

2005. gada 15. marts

Bidar