On Sunday, Sudanese soldiers had shot dead six of the abductors and taken two as prisoners in the border region between Sudan, Chad and Egypt.

Súdánští vojáci v neděli v pohraniční oblasti mezi Súdánem, Čadem a Egyptem zastřelili šest únosců a dva z nich zajali.


The abductors had demanded a ransom of six million Euros from Germany; the money was to be delivered by the German wife of one of the hostages.

Únosci žádali po Německu výkupné ve výši šesti milionů euro; peníze měla předat německá manželka jednoho z rukojmích.


Citing a German negotiator, the daily newspaper `El Masri El Jom' reported that the release was being delayed because the kidnappers were fearing for their safety.

Deník "El Masri El Jom" s odvoláním na jednoho z německých zprostředkovatelů uvedl, že se propuštění rukojmích protahuje, protože se únosci bojí o svou bezpečnost.


According to the report, the abductors intended to release the female hostages once the ransom had been paid.

Podle této zprávy chtěli únosci propustit rukojmí ženského pohlaví po zaplacení výkupného.


The men were to be held captive until the abductors would have secured an escape route.

Muži měli být drženi do doby, než by únosci měli bezpečnou únikovou cestu.


The German embassy in Cairo declined to comment on the report.

Německá ambasáda v Káhiře se k této zprávě odmítla vyjádřit.


A 63-year-old woman pedestrian who died in hospital after being hit by a vehicle in Essex has been named.

Bylo zveřejněno jméno třiašedesátileté ženy, která zemřela v nemocnici poté, co ji v Essexu srazilo auto.


Carole Paulson, of Chelmsford Road in Brentwood, was involved in the accident on Friday afternoon on Shenfield Road in the town.

Nehoda na Shenfield Road v Brentwoodu v pátek odpoledne postihla Carole Paulsonovou z tamější Chelmsford Road.


She was taken to Queen's Hospital, Romford, but later died.

Byla převezena do nemocnice Queen's Hospital v Romfordu, avšak později zemřela.


After the accident a 51-year-old man was arrested on suspicion of careless driving.

Po nehodě byl zadržen jedenapadesátiletý muž pro podezření na bezohlednou jízdu.


He has since been released on police bail.


Years of abuse by her stepfather led a woman to kill herself, a court has been told.

Několikaleté zneužívání otčímem vedlo ženu k tomu, aby se zabila, zaznělo před soudem.


Michael Trerise, 57, of Stithians, Cornwall, was jailed for six years after he admitted eight counts of indecent assault.

Poté, co se přiznal k osmi případům sexuálního obtěžování, byl sedmapadesátiletý Michael Trerise ze Stithiansu v Cornwallu odsouzen na šest let.


Truro Crown Court heard he regularly tied up his step-daughter Stephanie Randle, when she was aged between five and seven.

Korunní soud v Truro vyslechl, že svou nevlastní dceru Stephanie Randleovou pravidelně svazoval, když jí bylo mezi pěti a sedmi lety.


Trerise wrote in a confession note: "I feel responsible for her death."

"Cítím se zodpovědný za její smrt," napsal Trerise v doznání.


The court heard that Ms Randle killed herself at her home in Mutley, Plymouth, on 1 April 2007, aged 34.

U soudu bylo také řečeno, že se slečna Randleová zabila ve svém domově v Mutley v Plymouthu 1. dubna 2007 ve věku 34 let.


When she was a child living in Coventry, Trerise had tied her up and blindfolded her before performing sexual acts, while her mother was out working at a pub.

Když jako dítě bydlela v Coventry, Trerise ji svazoval a zavazoval jí oči a následně ji sexuálně zneužíval, zatímco její matka pracovala v hospodě.


Trerise and his wife divorced in the 1980s, and he returned to live in Cornwall.

Trerise se s manželkou rozvedl v 80. letech a vrátil se do Cornwallu.


But the court heard that Ms Randle, who spent much of her time volunteering for the National Trust, was haunted by the abuse which had been inflicted on her twice-weekly.

Avšak před soudem zaznělo, že slečnu Randleovou, která trávila podstatnou část svého času jako dobrovolnice pro organizaci National Trust, pronásledoval přízrak zneužívání, které na ní bylo dvakrát do týdne pácháno.


By 2006, prosecutor Ramsey Quaife told the court, friends said Ms Randle, who had been a keen surfer and cyclist, was "emotionally dead", and had "given up on life".

Žalobce Ramsey Quaife u soudu uvedl, že v roce 2006 říkali přátelé slečny Randleové, která se také velmi věnovala surfování a cyklistice, že byla "emocionálně mrtvá" a že "se vzdala života".


In April 2007 her real father, Terrance Randle, found her dead at her flat in Plymouth.

V dubnu 2007 ji její skutečný otec, Terrance Randle, našel mrtvou v jejím bytě v Plymouthu.


She is thought to have killed herself through suffocation using a plastic bag.

Soudí se, že se udusila igelitovým sáčkem.


Mr Randle confronted his daughter's step-father, who wrote a confession letter which ended: "I used to tie her up and blindfold her.

Randle stanul tváří v tvář nevlastnímu otci své dcery, který napsal doznání, jež končilo slovy: "Svazoval jsem ji a zavazoval jí oči.


Judge Christopher Elwen told Trerise: "You are an extremely strange fetishist, and for your victim it must have been terrifying, especially when she was only seven.

Soudce Christopher Elwen Trerisovi řekl: "Jste extrémně podivný fetišista a pro vaši oběť to muselo být příšerné, když jí ještě k tomu bylo jenom sedm let.


"This unpleasant saga ends with the victim taking her own life.

"Tento nepříjemný příběh končí tím, že si oběť vzala život.


Even more stark, is the fact that had she not done so, it's very doubtful that matters would have ended up in court."

Ještě hroznější je skutečnost, že kdyby tak neučinila, věc by se k soudu nejspíše vůbec nedostala."


He added: "I note the effect Stephanie's father and mother describe your crime having on their daughter over the years.

"Obzvlášť bych chtěl zdůraznit následky, které podle Stephaniiných rodičů váš zločin na jejich dceru za ty roky měl," dodal.


"She was plainly otherwise likely to have been a promising, successful and happy young woman."

"Zjevně by jinak nejspíše byla slibnou, úspěšnou a šťastnou mladou ženou."


Úředník, který ztratil údaje, bude obviněn


The Cabinet Office official who left top-secret documents on a train in June is to be charged under the Official Secrets Act, the BBC has learned.

BBC se dozvěděla, že vládní úředník, který nechal v červnu přísně tajné dokumenty ve vlaku, bude obviněn podle zákona o státních tajemstvích.


The man was on secondment from the Ministry of Defence when he left two highly classified documents on a train to Waterloo.

Dotyčný muž zanechal dva přísně tajné dokumenty ve vlaku na Waterloo v době, kdy byl dočasně přidělen na Ministerstvo obrany.


The documents were passed to the BBC before being handed over to the police.

Dokumenty se předtím, než byly předány policii, dostaly do rukou BBC.


It is the least sensitive charge under the act and there is no suggestion of criminal intent.

Je to nejméně závažný přečin proti zmíněnému zákonu a nic nenaznačuje zločinný záměr.


BBC defence correspondent Frank Gardner said the move would have come as a surprise to many in Whitehall.

Dopisovatel BBC pro obranné záležitosti Frank Gardner řekl, že takový tah bude pro mnohé ve Whitehallu překvapivý.


"They will have thought this was being dealt with internally at the MoD and Cabinet Office," he said.

"Pravděpodobně si mysleli, že se věc vyřizuje interně mezi ministerstvem a Úřadem vlády," řekl.


The employee, who cannot be named, is being charged under section 8.1 of the act, the clause which deals with safeguarding information.

Zaměstnanec, který nesmí být jmenován, je obviněn podle sekce 8.1 dotyčného zákona, což je klauzule, která se zabývá ochranou informací.


The Crown Prosecution Service recommended the official should be charged by the Metropolitan Police due to the highly sensitive nature of his work on the Joint Intelligence Committee.

Korunní žalobce doporučil Metropolitní policii úředníka obžalovat na základě velmi citlivé povahy jeho práce ve Společném zpravodajském výboru (Joint Intelligence Committee).


The documents he misplaced contained classified assessments about al-Qaeda and the capabilities of Iraq's security forces.

Dokumenty, které zapomněl, obsahovaly tajné analýzy Al-Káidy a možností iráckých bezpečnostních sil.


He was informed of the decision on Monday morning and was moved from his home to an undisclosed location.

Byl o rozhodnutí informován v pondělí ráno a byl přesunut z domova na neznámé místo.


Britain's building societies could face a bill of more than £80m after the rescue of the Bradford & Bingley bank.

Britské družstevní záložny se možná budou muset po záchraně banky Bradford & Bingley vypořádat z dluhem více než 80 milionů liber.


The Government provided £14bn to protect the deposits of Bradford & Bingley's 2.6 million savers.

Vláda poskytla na ochranu vkladů 2,6 milionu klientů v Bradford & Bingley 14 miliard liber.


The interest on that loan will be paid by all firms that take savers' money, including the 59 building societies.

Úroky této půjčky budou splácet všechny firmy, které berou klientské vklady, včetně 59 družstevních záložen.


The director general of the Building Societies Association (BSA) Adrian Coles said it was "galling" that societies and their members had to pay.

Generální ředitel Asociace družstevních záložen (BSA) Adrian Coles řekl, že je "pokořující", že záložny a jejich členové musí platit.


The £14bn loan will eventually be repaid as Bradford & Bingley's mortgages are redeemed.

Čtrnáctimiliardový dluh bude nakonec splacen tím, že budou zachráněny hypotéky Bradford & Bingley.


But the interest which will accrue in the meantime will be charged each year to the 700 financial companies which take deposits.

Avšak úrok, který se mezitím nastřádá, bude každý rok splácet všech 700 finančních firem, které berou klientské vklady.


The Financial Services Compensation Scheme confirmed to the BBC that the 59 building societies would be included in that number.

Fond Kompenzační plán peněžních služeb pro BBC potvrdil, že všech 59 družstevních záložen je v tomto čísle započteno.


It is galling that those institutions that behaved prudently ... are now being called upon to pay some of the bills of those institutions that were far less prudent

Je pokořující, že tyto instituce, které se chovaly uvážlivě... nyní musí splácet některé účty těch institucí, které zdaleka tak uvážlivé nebyly


It said each firm had to pay in proportion to the deposits it held, and that the societies between them had to pay about 18% of the cost.

Řekl, že každá firma má platit proporčně ke vkladům, které držela, a že záložny z toho mají platit asi 18 % ceny.


The Treasury estimates that the interest on the loan will amount to £450m in 2009.

Ministerstvo financí odhaduje, že úrok z dluhu naroste v roce 2009 na 450 milionů liber.


That means the societies will have to find £81m to pay the first year's interest.

To znamená, že záložny budou muset najít 81 milionů liber, aby splatily úroky z prvního roku.


Adrian Coles, director general of the building societies' trade association, told the BBC he believes that is unfair.

Adrian Coles, generální ředitel obchodní asociace družstevních záložen, řekl BBC, že je přesvědčen, že to není spravedlivé.


"It is galling that those institutions that behaved prudently in the housing market upswing are now being called upon to pay some of the bills of those institutions that were far less prudent."

"Je ponižující, že ty instituce, které se během rozmachu bytového trhu chovaly uvážlivě, nyní musí splácet některé účty těch institucí, které zdaleka tak uvážlivé nebyly."


According to the BSA, no society has failed since its records began in 1945.

Podle BSA žádná záložna od roku 1945, kdy se objevily, nepadla.


"We will need to examine all the aspects of this over the next few weeks to see what options there are to protect building societies and their members from what could be a significant bill," added Mr Cole.

"Budeme muset během příštích několika týdnů prozkoumat všechny aspekty této věci, abychom viděli, jaké jsou možnosti ochránit družstevní záložny a jejich členy před účtem, který by mohl být podstatný," dodal Cole.


The interest due in 2009 cover seven months from the end of September this year to the end of March.

Úrok splatný v roce 2009 kryje sedm měsíců od konce letošního září do konce března.


In 2010 a full year's interest will be due and that could be almost twice as much.

V roce 2010 bude ke splacení úrok za celý rok a to by mohlo být téměř dvakrát tolik.


Since building societies are mutual organisations with no shareholders, their members will end up paying the bill either through higher charges or lower interest rates on saving accounts.

Vzhledem k tomu, že družstevní záložny jsou podílové organizace bez akcionářů, tento účet budou nakonec platit jejich členové skrz vyšší poplatky nebo nižší úrokové sazby na svých účtech.


Turecké diplomatické obzory se rozšiřují


Long before Turkey sought to join the European Union, the European powers were eager to penetrate deep into Turkey's hinterland.

Dlouho předtím, než se Turecko začalo snažit o vstup do Evropské unie, toužily evropské mocnosti proniknout hluboko do tureckého zámezí.


On the eastern side of the Bosphorus, maybe just 20 steps into Asia, stands one of the finest relics of this failed imperial ambition.

Na východním břehu Bosporu, možná jenom dvacet kroků v Asii, stojí jedna z nejlepších památek této neúspěšné imperiální ambice.


Hydarpasha railway station was designed by two German architects Otto Ritter and Helmut Conu in the neo-renaissance style.

Železniční stanice Hydarpaša byla navržena dvěma německými architekty Otto Ritterem a Helmutem Conu v neorenesančním slohu.


That at least is what the guidebooks tell you.


The building sits astride the end of the platforms with a tower at each of its front corners looking for all the world like some provincial German town hall.

Budova sedí obkročmo na konci nástupišť s věží na každém rohu průčelí, na pohled k nerozeznání od nějaké provinční německé radnice.


But once inside the vaulted ticket office, there is no doubting the grandeur of the enterprise of which this was the westernmost gateway.

Ale jakmile se člověk dostane dovnitř klenuté pokladny, nemůže už mít pochyb o velikosti podniku, jehož nejzápadnější branou stanice byla.


The station was opened in August 1908 by a German consortium, the Anatolia-Baghdad Corporation.

Stanici v srpnu 1908 otevřelo německé konsorcium Anatolijsko-bagdádská korporace.


Germany, a latecomer to the imperial game, intended to realise its ambitions to dominate the Middle East by means of this railway running to Damascus, Baghdad, and beyond into what today is Saudi Arabia.

Německo, které se do hry impérií zapojilo pozdě, mělo v úmyslu své ambice na ovládnutí Blízkého východu realizovat pomocí této železnice, která měla vést do Damašku, Bagdádu a dál na území, které je dnes Saúdskou Arábií.


But Germany's imperial ambitions foundered during the World War I.

Ale německé imperiální ambice se zhroutily během první světové války.


Its railway tracks were attacked by Lawrence of Arabia and his Arab irregulars.

Jejich koleje byly napadány Lawrencem z Arábie a jeho nepravidelnými jednotkami.


The relative isolation from its surrounding region, engendered by the frozen boundaries of the Cold War, has gone

Relativní izolace od okolních území, vzniklá zmrazenými hranicemi studené války, je pryč


British and dominion forces advanced out of Egypt and pushed the Turks and their German allies out of Palestine and Syria.

Britské a koloniální jednotky postupovaly z Egypta a vytlačily Turky a jejich německé spojence z Palestiny a Sýrie.


And there was bad news for Hyderpasha station too.

A pro stanici Hydarpaša také přišly špatné zprávy.


In 1917 an ammunition train blew up destroying its elaborate roof.

V roce 1917 zničil výbuch muničního vlaku její propracovanou střechu.


Turecké zdroje říkají, že šlo o sabotáž.


Since then it has slowly mouldered away, largely bypassed by history.

Od té doby se postupně drolí a dějiny ji obcházejí.


But today, this railway gateway to Anatolia and all points east, serves - symbolically at least - to highlight Turkey's widening diplomatic horizons.

Avšak dnes tato brána do Anatolie a dál na východ slouží - alespoň symbolicky - k tomu, aby zvýraznila rozšiřující se obzory turecké diplomacie.


The governing Justice and Development party - the AKP - has crafted a whole new foreign policy for the country.

Vládnoucí strana Spravedlnost a Rozvoj - AKP - vytvořila pro zemi úplně novou zahraniční politiku.


The relative isolation from its surrounding region, engendered by the frozen boundaries of the Cold War, has gone.

Relativní izolace od okolních území, vzniklá zmrazenými hranicemi studené války, je pryč.


Now there is a new policy of engagement.

Nyní se uplatňuje nová politika - Turecko se angažuje.


Remarkably the Turkish government has good relations with Israel and Syria, with the Palestinian factions of Hamas and Fatah, with Iraq and Iran and of course with the European Union and the United States.

Je pozoruhodné, že turecká vláda má dobré vztahy s Izraelem a Sýrií, s palestinskými frakcemi Hamásem a Fatahem, s Irákem a Íránem a samozřejmě s Evropskou unií a Spojenými státy.


To gauge the parameters of this new foreign policy, I boarded the night sleeper to the Turkish capital Ankara, to visit one of the AKP's leading foreign policy experts, Turkish MP Suat Kiniklioglu.

Abych mohl přezkoumat parametry této nové politiky, nasedl jsem na noční vlak do tureckého hlavního města Ankara, kde jsem se měl setkat s jedním z předních expertů AKP na zahraniční politiku, tureckým poslancem Suatem Kiniklioglu.


The next morning - some ten and a half hours later - after a jolting ride along tracks that produced the old world cadences of the famous documentary The Night Mail, I arrived in the Turkish capital - proposed as a new city for a new secular state intent on turning its back on the Ottoman past.

Příští ráno - o zhruba deset a půl hodiny později - po kodrcavé jízdě po kolejích, které připomněly starosvětské rytmy známého dokumentu Noční pošta, jsem dorazil do turecké metropole, navržené jako nové město pro sekulární stát, jenž se chce ke své otomanské minulosti obrátit zády.


But the AKP with its well-known Islamist roots represents a paradigm shift in the Turkish consensus.

Avšak AKP se svými dobře známými islamistickými kořeny představuje posun paradigmat tureckého konsensu.


It has prompted some suspicion in the West, most notably in Washington.

Na západě vzbudila podezření, především ve Washingtonu.


A taxi took me to the AKP's headquarters, an ultra-modern stone and steel structure - purpose-built - in a developing suburb, surrounded by half-constructed shopping centres and power-patisseries where middle managers in business suits - both men and women - met to make early morning deals.

Taxík mě přivezl k hlavnímu stanu AKP, ultramoderní kamenné a kovové budově, záměrně postavené na rozvíjejícím se předměstí, obklopené napůl rozestavěnými obchodními domy a handlírnami na moc, kde se střední manažeři v obchodních oblecích - muži i ženy - setkávají, aby udělali brzké ranní obchody.


Suat Kiniklioglu could have been a centre-right politician from almost any other political party in Europe.

Suat Kiniklioglu by klidně mohl být středopravým politikem ze skoro každé jiné evropské politické strany.


Suit, tie, I am sure he was even packing a Blackberry.

Sako, kravata, jsem si jistý, že měl i Blackberry.


"The aim of the party's foreign policy is now to re-integrate Turkey into its immediate neighbourhood.

"Cílem zahraniční politiky strany je reintegrovat Turecko do jeho nejbližšího okolí.


The Cold War was an anomaly," he told me.


Turkey had been cut off from its hinterland.


Today it had to look eastwards and westwards at the same time.

Dnes se musí dívat na východ i na západ zároveň.


"But surely at some point," I asked, "Turkey might be forced to choose?"

"Ale určitě přijde chvíle," zeptal jsem se, "kdy se Turecko možná bude muset rozhodnout?"


"Turkey," he said, "did not want to have to face that choice."

"Turecko", řekl, "si nepřálo, aby k takovému rozhodování muselo dojít."


He then stressed a point that almost everyone I have spoken to here has recited almost by rote: Turkey's ties not just to the Middle East, but to the Caucasus, and around the Black Sea, are as much to the benefit of Europe and the United States as they are to Turkey.

Poté zdůraznil, co skoro všichni, se kterými jsem tu mluvil, říkali téměř zpaměti: Turecké vztahy nejen s Blízkým východem, ale i s Kavkazem a okolím Černého moře jsou stejně tak ku prospěchu Evropě a Spojeným státům jako Turecku.


With Turkey on board, the message seems to be, Europe as a whole can metaphorically ride those rail lines eastwards towards Asia and the Middle East.

S Tureckem na palubě se zdá, že Evropa jako celek může, metaforicky řečeno, jet po těchto kolejích na východ do Asie a na Blízký východ.


Back at Hydarpasha station, after another largely sleepless night, I thought of those two German gentlemen Herr Ritter and Herr Conu who had watched this edifice being built 100 years ago.

Zpátky na stanici Hydarpaša, po další povětšinou probdělé noci, jsem myslel na ty dva německé pány Herr Rittera a Herr Conu, kteří sledovali, jak se tato budova před sto lety stavěla.


How surprised they would have been to find that Europe's Middle Eastern ambitions may now, to a large part, be in Turkey's hands.

Jak by byli překvapeni, kdyby zjistili, že evropské ambice na Blízkém východě můžou nyní být, z podstatné části, v tureckých rukou.


And as I waited at the terminal for the ferry to take me back across the Bosphorus, I recalled that in those days Turkey had always been called "the sick man of Europe."

A když jsem v přístavu čekal na trajekt zpátky přes Bospor, vzpomněl jsem si, že v těch dnech se Turecku říkalo "nemocný muž Evropy".


Then at least there did not seem to be much doubt as to which continent should lay claim to this fascinating country.

Takže se zdá, že alespoň tehdy nebylo mnoho pochyb, který kontinent by měl na tuto fascinující zemi mít nárok.


People in Jersey are facing having to pay more for their milk.

Lidé v Jersey možná budou muset za mléko platit víc.


Jersey Dairy has announced that it will increase the wholesale price of its milk by an extra five pence a litre from Monday.

Mlékárna Jersey oznámila, že od pondělí zvýší velkoobchodní cenu svého mléka o pět pencí na litr.


It is the second price increase this year, following a two pence rise in February, and comes after research carried out by a consultancy company.

Je to letos už druhý růst cen, po dvoupencovém zdražení v únoru, a přichází po výzkumu provedeném poradenskou společností.


Retailers are to decide for themselves if they want pass on the price increases to their customers.

Maloobchodníci se mají sami rozhodnout, jestli chtějí zdražení reflektovat v zákaznických cenách.


Before the February increase, the wholesale price of Jersey milk last changed in 2002.

Před únorovým nárůstem se velkoobchodní cena mléka z Jersey naposledy měnila v roce 2002.


Kauce pro bangladéšskou expremiérku zamítnuta


A Bangladesh court has rejected a bail plea of former PM Sheikh Hasina, meaning that she could be arrested when she returns to the country.

Bangladéšský soud zamítl žádost bývalé premiérky Šajch Hasíny Vadžídové o propuštění na kauci, což znamená, že pokud se vrátí do vlasti, může být zatčena.


Her lawyers said the court refused to grant her bail over charges of extorting 50 million taka ($729,700) from a businessman when she was PM.

Její právníci řekli, že ji soud odmítl propustit na kauci v souvislosti s obviněním, že vydíráním získala od jistého podnikatele přes padesát milionů taka (729 700 dolarů), když byla premiérkou.


The case is one of several corruption charges pending against her.

Případ je jedním z několika obvinění z korupce, která jsou proti ní vznesená.


Sheikh Hasina's long-time political rival, Khaleda Zia, was released on bail earlier this month.

Chálida Zijáová, dlouholetá politická rivalka Šajch Hasíny, byla dříve v tomto měsíci na kauci propuštěna.


Sheikh Hasina is due to return to Bangladesh over the next few weeks but her party, the Awami League, has demanded that the country's military-backed caretaker government should first give her full freedom.

Šajch Hasína se má do Bangladéše vrátit během příštích několika týdnů, avšak její strana, Lidová liga (Awami League), žádala, aby jí místní armádou držená vláda nejprve dala úplnou svobodu.


Correspondents say that while she was given parole to go abroad for medical treatment, it is not clear under the terms of her release whether she will be able to remain at liberty when she returns to Bangladesh.

Dopisovatelé říkají, že zatímco byla na čestné slovo propuštěna, aby mohla podstoupit v zahraničí lékařský zákrok, není podle podmínek jejího propuštění jasné, jestli zůstane na svobodě, až se do Bangladéše vrátí.


Her lawyers say that she will now appeal in the Supreme Court against the High Court order.

Její právníci říkají, že se nyní proti nařízení Vrchního soudu odvolá k Nejvyššímu soudu.


"The High Court rejected Sheikh Hasina's bail petition saying that she doesn't have to get bail as she's already undergoing treatment abroad on parole," her barrister Rafique-ul Huq said.

"Vrchní soud zamítl žádost Šajch Hasíny o kauci s tím, že nepotřebuje kauci, když už v zahraničí podstupuje vyšetření propuštěná na čestné prohlášení," uvedl její obhájce Rafique-ul Huq.


"We'll file an appeal against the High Court order."

"Proti nařízení Vrchního soudu se odvoláme."


Her lawyers argued that she needed bail to come back to the country from abroad to prepare for elections in December.

Její právníci tvrdili, že potřebuje kauci na to, aby se mohla ze zahraničí vrátit do země kvůli přípravě na prosincové volby.


Sheikh Hasina is expected to return home after 17 October, a senior Awami League party leader said on Sunday.

Vysoký představitel Lidové ligy řekl, že se Šajch Hasína má vrátit domů po 17. říjnu.


She was detained last year after the army-backed interim government assumed power, but was released from prison in June, to go abroad for medical treatment.

Byla zadržena minulý rok poté, co armádou držená prozatímní vláda převzala moc, avšak byla z vězení v červnu propuštěna, aby mohla do zahraničí na lékařský zákrok.


Both Sheikh Hasina and Khaleda Zia deny all charges against them.

Šajch Hasína i Chálida Zijáová obě odmítají všechna proti sobě vznesená obvinění.


Strach o očkování proti obrně v Afghánistánu


Almost 200,000 children in Afghanistan missed out on a recent polio immunisation drive because of violence linked to the Taleban, the UN says.

Podle OSN se téměř 200 000 dětí nezúčastnilo nedávného plošného očkování proti obrně kvůli násilí spojenému s Talibanem.


The UN carried out a vaccination programme in six provinces last week.

OSN minulý týden prováděla očkování v šesti provinciích.


But it says it could not reach children in parts of Helmand and Kandahar in the south for security reasons.

Avšak říká, že se z bezpečnostních důvodů nemohla dostat k dětem na jihu v částech Helmandu a Kandaháru.


A UN spokesman said this was despite pledges from the Taleban that they would not attack or obstruct thousands of staff carrying out the vaccinations.

Mluvčí OSN uvedl, že se tak stalo i přes sliby Talibanu, že nebude na tisíce očkovacích pracovníků útočit či jim bránit v práci.


BSkyB has lost its legal challenge to the Competition Commission's decision forcing the firm to reduce its stake in rival broadcaster ITV.

Společnost BSkyB prohrála soudní spor o přezkoumání rozhodnutí Komise pro hospodářskou soutěž, které firmě přikázalo snížit její podíl v konkurenční vysílací společnosti ITV.


BSkyB has been told by the Competition Appeal Tribunal to cut its holding in ITV from 17.9% to below 7.5%.

Odvolací tribunál pro hospodářskou soutěž společnosti BSkyB nakázal, aby snížila svůj podíl v ITV ze 17,9 % pod 7,5 %.


Previously, the commission said that BSkyB's stake thwarted competition and allowed it unfair influence over ITV.

Komise dříve prohlásila, že podíl BSkyB mařil konkurenční boj a dával společnosti na ITV neúměrný vliv.


BSkyB bought the stake in 2006 in a deal which effectively blocked NTL, now renamed Virgin Media, from buying ITV.

BSkyB podíl koupila v roce 2006 v obchodu, který v důsledku zabránil společnosti NTL, nyní přejmenované na Virgin Media, ITV koupit.


In April 2007, the Office of Fair Trading reported that BSkyB's acquisition of its stake in ITV shed doubt on the independence of ITV, prompting the Competition Commission to launch a probe.

V dubnu 2007 Úřad pro spravedlivé obchodování oznámil, že získání podílu v ITV společností BSkyB zavdalo příčinu k pochybnostem o nezávislosti ITV, a vyzval Komisi pro hospodářskou soutěž k zahájení vyšetřování.


Virgin boss Sir Richard Branson, consumer groups and the regulator Ofcom all opposed the purchase.

Šéf konsorcia Virgin sir Richard Branson, spotřebitelské organizace a regulátor Ofcom byli všichni proti koupi.


BSkyB argued that forcing it to reduce its ITV stake was unreasonable and a disproportionate remedy - particularly as BSkyB had said it would surrender its voting rights.

BSkyB argumentovala tím, že nucené snížení jejího podílu v ITV bylo nerozumné a jako řešení disproporční - především proto, že BSkyB dříve řekla, že je ochotná se vzdát svých hlasovacích práv.


Nové vyšetřování aféry amerických advokátů


The US attorney general has appointed a special prosecutor to look into the firing of nine US attorneys in 2006.

Americký hlavní státní zástupce jmenoval zvláštního žalobce, který má prozkoumat propuštění devíti amerických advokátů v roce 2006.


The move came as a report into the affair by the inspector general of the justice department criticised the actions of administration officials.

Tah přišel v situaci, kdy zpráva o aféře vypracovaná vrchním inspektorem ministerstva spravedlnosti kritizovala činnost vládních úředníků.


The report was critical of White House officials, lawmakers and the former Attorney General Alberto Gonzales.

Zpráva kritizovala úředníky Bílého domu, zákonodárce a bývalého ministra spravedlnosti Alberta Gonzalese.


The investigation was prompted by fears that the attorneys had been removed for political reasons.

Vyšetřování bylo podníceno obavami, že advokáti byli odstraněni z politických důvodů.


Special Prosecutor Nora Dannehy will now investigate whether officials questioned during the probe lied to investigators in an attempt to obstruct justice.

Zvláštní žalobkyně Nora Dannehyová bude nyní vyšetřovat, zda úředníci vyslýchaní během prošetřování vyšetřovatelům lhali s cílem mařit spravedlnost.


"Serious allegations involving potential criminal conduct have not been fully investigated or resolved," Inspector General Glenn Fine said in his report.

Generální inspektor Glenn Fine ve zprávě uvedl: "Vážná nařčení včetně potenciálního zločinného jednání nebyla plně vyšetřena či vysvětlena."


The appointment of a special prosecutor with the power to force witnesses to testify was one of his key recommendations.

Jmenování zvláštního žalobce s pravomocí donutit svědky vypovídat bylo jedno z jeho klíčových doporučení.


The row began when nine US attorneys were removed from their positions by the US Department of Justice in December 2006.

Spor začal, když americké Ministerstvo spravedlnosti zbavilo devět amerických advokátů v prosinci 2006 jejich funkcí.


At the time, the department said that the attorneys had been fired for poor performance.

Tehdy ministerstvo uvedlo, že advokáti byli propuštěni kvůli slabým výkonům.


But it later emerged that the fired attorneys had not been rated any more poorly than many of their colleagues, leading many observers to conclude that the sackings had been politically-motivated.

Avšak později se ukázalo, že propuštění advokáti nebyli ohodnoceni o nic hůře než mnoho jejich kolegů, což mnohé pozorovatele vedlo k závěru, že propouštění bylo motivováno politicky.


Some of the attorneys had been involved in the prosecution of high-profile Republican members of Congress, while others had refused to investigate allegations of voter fraud against Democrats.

Někteří z advokátů byli zapojeni ve stíhání vysoce postavených republikánských poslanců a senátorů, jiní zase odmítli vyšetřovat obvinění z klamání voličů vznesená proti Demokratům.


US attorneys investigate and prosecute court cases for the government.

Američtí advokáti vyšetřují a vedou žaloby v soudních případech za vládu.


They can be dismissed at any time, but may not be removed for political reasons.

Propuštěni mohou být kdykoliv, avšak nesmějí být odstraněni z politických důvodů.


The then head of the justice department, Attorney General Alberto Gonzales, came under fire for the sackings, and eventually resigned his position.

Tehdejší hlava ministerstva spravedlnosti, ministr Alberto Gonzales, se kvůli propouštění dostal pod palbu a nakonec rezignoval.


A number of other justice department officials also resigned.

Množství dalších představitelů ministerstva spravedlnosti také rezignovalo.


The inspector general's report was highly critical of Mr Gonzales's role in the affair, saying he bore "primary responsibility" for the sackings, that he "abdicated" his leadership role and was "remarkably unengaged" in the process.

Zpráva generálního inspektora se k roli Gonzalese v aféře vyjadřovala velmi kriticky, přičemž říkala, že nesl "hlavní zodpovědnost" za propouštění, že "abdikoval" ze své vedoucí pozice a v dění se "pozoruhodně neangažoval".


Other officials, including former senior Bush aide Karl Rove, were criticised for failing to co-operate with the investigation.

Další úředníci, včetně bývalého vysokého Bushova poradce Karla Rovea, byli kritizováni za to, že při vyšetřování nespolupracovali.


Rock star Meat Loaf is to be honoured at the Q Awards for his epic anthem Bat Out Of Hell.

Rocková hvězda Meat Loaf dostane jednu z cen Q Awards za svou epickou hymnu Bat Out Of Hell.


The singer, who will collect his special golden award at next week's ceremony in London, said he was "honoured" to gain recognition.

Zpěvák, který si pro svoji zvláštní zlatou cenu přijde na ceremoniál příští víkend v Londýně, řekl, že byl "poctěn" získaným uznáním.


The song, which lasts nine minutes and fifty seconds, was the title track to Meat Loaf's hit 1977 album.

Písnička, která trvá devět minut a padesát vteřin, byla titulní skladbou Meat Loafova hitového alba z roku 1977.


Coldplay are leading the nominations for this year's awards, making the shortlists of four categories.

Nominace na letošní rok vede skupina Coldplay, která se do užšího výběru dostala ve čtyřech kategoriích.


Paul Rees, Q magazine's editor-in-chief, said: "There are some songs that transcend such things as time and genre, and Bat Out Of Hell is assuredly one of them."

Paul Rees, hlavní editor Magazínu Q, řekl: "Jsou některé písničky, které stojí nad takovými věcmi, jako čas a žánr, a Bat Out Of Hell je zcela jistě jedna z nich."


The song, penned by Jim Steinman, required a huge vocal which was delivered by Meat Loaf.

Písnička, napsaná Jimem Steinmanem, potřebovala velké vokály, které poskytl Meat Loaf.


It opened with an instrumental section which lasted almost two minutes.

Začínala instrumentální částí, která trvala skoro dvě minuty.


The song was released as a single in the UK in 1979 and peaked at number 15.

Písnička byla vydána v Británii v roce 1979 jako singl a nejvýše se dostala na patnácté místo.


But Meat Loaf's Bat Out Of Hell album spent around nine years in the chart and went on to sell more than 40 million copies worldwide.

Ale Meat Loafovo album Bat Out Of Hell se v žebříčku drželo okolo devíti let a prodalo se ho po celém světě více než čtyřicet milionů kopií.


Meat Loaf - real name Marvin Lee Aday - has suffered health problems in recent years, including surgery for an irregular heartbeat in 2003 after collapsing on stage.

Meat Loaf - skutečným jménem Marvin Lee Aday - trpěl v posledních letech zdravotními problémy, v roce 2003 byl i operován kvůli nepravidelnému srdečnímu rytmu poté, co na pódiu zkolaboval.


In 2007, acute laryngitis forced him to cancel concerts.

V roce 2007 ho akutní laryngitida donutila zrušit koncerty.


It later emerged that he had a cyst on his vocal chord.

Později se ukázalo, že měl na hlasivkách cystu.


Obscure City Street, Often Forgotten and Perhaps Soon for Sale

Obskurní ulice, často zapomenutá a možná brzy na prodej


New York City has thousands of avenues, boulevards, streets and other byways, some famous, others merely utilitarian.

Město New York má tisíce silnic, ulic, dálnic a dalších pozemních komunikací, některé slavné, jiné pouze užitkové.


But even many veteran taxi drivers and longtime local residents find it difficult to give the location of Extra Place, mostly because they have never heard of it.

Ale i mnoho taxíkářů-veteránů a dlouholetých místních má obtíže, když mají najít Extra Place, většinou proto, že o něm nikdy neslyšeli.


The tiny street is in the East Village and runs north from First Street - without making it to Second Street - between the Bowery and Second Avenue.

Tahle maličká ulička je ve čtvrti East Village a vede na sever z První ulice - aniž by se dostala na Druhou ulici - mezi Bowery a Druhou avenue.


About 30 feet wide and 120 feet long, it resembles a dusty alleyway more than an active thoroughfare.

Při šířce asi deseti a délce čtyřiceti metrů spíše připomíná zaprášený průchod než dopravní tah.


It is virtually impossible to see on a standard atlas.

V běžném atlasu je prakticky neviditelná.


The street does, however, have admirers.


For instance, there is Avalon Bay, the developer of recently constructed luxury buildings on First Street.

Například firmu Avalon Bay, developera nedávno postavených luxusních budov na První ulici.


It wants to repave Extra Place and create a cleaner passageway to the shops and boutiques that are expected to open in the new buildings.

Chce Extra Place nově vydláždit a vytvořit čistší průchod k obchodům a butikům, které se v nových budovách mají otevřít.


Other admirers include longtime neighbors who said they were charmed by the truncated lane simply because it was one of the last remnants of the block's pregentrified past.

Dalšími obdivovateli jsou dlouholetí sousedé, kteří říkají, že byli zkrácenou uličkou okouzleni prostě proto, že to byl jeden z posledních pozůstatků z doby, než byl blok zušlechtěn.


But the city's Department of Housing Preservation and Development, which has control of the street, has no interest in holding on to it.

Avšak městský Úřad pro ochranu a vývoj zástavby, který má ulici ve své moci, nemá nejmenší zájem se jí držet.


At a meeting of the neighborhood community board's land use committee this month, representatives of the city agency and Avalon Bay outlined a proposal for the developer to buy the street.

Na schůzi pozemkového výboru obecního společenství načrtli zástupci městského úřadu a firmy Avalon Bay plán, podle kterého by měl developer ulici koupit.


But the committee prefers that the street remain in the city's hands, and it asked for a new plan to be submitted next month, said Susan Stetzer, the district manager of Community Board 3.

Avšak podle Suzan Stetzerové, obvodní manažerky Obecního Společenství 3, výbor upřednostňuje takovou variantu, kdy ulice zůstane v rukou města, a požádal o nový plán, který by měl být podán příští měsíc.


"There's very little city-owned space left, and we would like the city to continue to own Extra Place," she said.

"Město už vlastní jenom velmi málo pozemků, a rádi bychom, aby Extra Place v jeho vlastnictví zůstalo," řekla.


"There could be proposals to fix it up and manage it, which could be done by Avalon, but we also want to guarantee public access."

"Mohly by být podány návrhy na opravu a správu, což by mohl dělat Avalon, ale také chceme zaručit veřejnou přístupnost."


Avalon Bay announced several months ago that it wanted to repave the little street and install seats, including some to be used by a cafe to which the developer expects to lease space.

Avalon Bay před několika měsíci oznámila, že chce malou ulici nově vydláždit a osadit místy k sezení, z nichž by několik využívala kavárna, jejíž zájem o pronajmutí prostor developer očekává.


The idea that Avalon Bay might buy the street was first made public at this month's meeting.

Myšlenka, že by Avalon Bay mohl ulici koupit, byla poprvé zveřejněna na schůzi tento měsíc.


Michele de Milly, a spokeswoman for Avalon Bay, said that though the company wanted to use the street, it did not necessarily want to own it.

Michele de Milly, mluvčí Avalon Bay, řekla, že ačkoliv firma chce ulici využívat, nechce ji nutně vlastnit.


"Avalon Bay's principal concern is refurbishing this derelict alleyway and turning it into a public amenity," she said, adding that the city had suggested the sale.

"Hlavním záměrem Avalon Bay je opravit tuto zpustlou uličku a udělat z ní krásné místo pro veřejnost," řekla a dodala, že prodej navrhlo město.


Seth Donlin, a spokesman for Housing Preservation, said it was indeed the city's desire to sell the street and noted that the agency's mission was to develop property rather than manage it.

Seth Donlin, mluvčí Úřadu pro zachování zástavby, řekl, že město vskutku chtělo ulici prodat, a podotkl, že úkolem jeho úřadu je majetek spíše rozvíjet než spravovat.


Compared with its more colorful neighbor, the Bowery, Extra Place has left a light historical footprint.

Ve srovnání se svým barvitějším sousedem, Bowery, Extra Place zanechalo v historii mělkou stopu.


Some believe it got its name in 1802, when a large farm owned by Philip Minthorne was split up among several of his children and the narrow strip of land was unclaimed.

Někteří lidé si myslí, že ulice dostala své jméno v roce 1802, když byla velká farma Philipa Minthorna rozdělena mezi několik jeho dětí a na onen úzký pruh země si nikdo nedělal nárok.


The back door of CBGB, the punk rock monument that closed in 2006, opened onto Extra Place, and the street is perhaps best known as the setting for the cover photograph of the Ramones' album "Rocket to Russia."

Do Extra Place vedly zadní dveře CBGB, punkrockového pomníku, který se zavřel v roce 2006, a ulička je možná nejznámější jako pozadí fotografie na obalu alba skupiny Ramones "Rocket to Russia".


"The ground was magnificent," said Danny Fields, the manager of the Ramones, who took the photograph in November 1976.

"To místo bylo úžasné," říká Danny Fields, manažer Ramones, jenž v listopadu 1976 fotku udělal.


"It was filled with junk, shreds of clothes and pieces of barrels, posters, leaves, ropes."

"Bylo plné odpadků, roztrhaného oblečení a kusů barelů, plakátů, listí a provazů."


Some residents, including bloggers who write about the gentrification of the East Village, have opposed the idea of selling Extra Place, arguing that the piece of public property, modest as it is, should remain public.

Někteří místní, včetně bloggerů, kteří píší o zušlechťování čtvrti East Village, se staví proti myšlence prodat Extra Place a tvrdí, že onen kus veřejného majetku, byť skrovný, by měl veřejný zůstat.


Others have lauded Extra Place as a rarity - a virtually unchanged sliver of the city that ought to be left alone.

Jiní považují Extra Place za raritu - téměř nezměněný kousek města, který by měl být ponechán tak, jak je.


Jeremiah Moss, who runs a blog called Jeremiah's Vanishing New York (subtitled, "The Book of Lamentations: A Bitterly Nostalgic Look at a City in the Process of Going Extinct"), posted part of a Talk of the Town story about Extra Place that appeared in The New Yorker in 1952.

Jeremiah Moss, který píše blog jménem Jeremiášův mizející New York (s podtitulem "Kniha nářků: hořce nostalgický pohled na město v procesu vymírání"), vyvěsil část příběhu o Extra Place z rubriky Mluvme o městě, který se objevil v novinách The New Yorker v roce 1952.


The author, Brendan Gill, wrote: "Extra Place is a narrow little dead-end street, dark even by day and marked off by rusty iron warehouse doors and shuttered windows, with week-old newspapers blowing along the gutters."

Autor článku, Brendan Gill, napsal: "Extra Place je úzká slepá ulička, temná i ve dne a ohraničená rezavými železnými vraty skladů a zatlučenými okny, kde se ve strouhách prohánějí týden staré noviny."


With a few exceptions, the street looked much the same on a recent evening.

Až na pár výjimek vypadala ulička jednoho nedávného večera úplně stejně.


A rat skittered across the back of the street near a door that used to lead into CBGB, which is now the site of an upscale clothing store.

Krysa proběhla přes slepý konec ulice blízko dveří, které kdysi vedly do CBGB, na jehož místě dnes stojí obchod s drahým oblečením.


Graffiti was on walls and an empty 22-ounce beer bottle lay near a fresh batch of discarded newspapers.

Na zdech bylo graffiti a vedle čerstvé dávky zahozených novin ležela prázdná lahev od piva.


A few passersby said that they rarely thought about Extra Place but suggested that it could use some sprucing up.

Pár kolemjdoucích řeklo, že na Extra Place myslí málokdy, ale navrhlo, že by se mu nějaká vzpruha mohla hodit.


Mr. Fields, for his part, said he thought that some people were underestimating the appeal of the street in its current state.

Naproti tomu Fields řekl, že si myslí, že někteří lidé podceňují působivost uličky v jejím současném stavu.


"The best years of my life," he said, "were in places that were dark, damp and disgusting."

"Nejlepší roky mého života," řekl, "byly na místech temných, vlhkých a odporných."


Debata o bilingvalitě: ponoření do angličtiny


In this installment of Education Watch, Bruce Fuller and Lance T. Izumi discuss the candidates' positions on bilingual education.

V tomto vydání rubriky Zaostřeno na vzdělání budou Bruce Fuller a Lance T. Izumi diskutovat o postoji kandidátů k bilingvnímu vzdělávání.


Lance T. Izumi, a senior fellow in California studies and the senior director of education studies at the Pacific Research Institute for Public Policy, is the co-author of the book "Not as Good as You Think: Why the Middle Class Needs School Choice."

Lance T. Izumi, akademický pracovník z kalifornistiky a ředitel oboru vzdělávání v organizaci Pacific Research Institute for Public Policy, je spoluautorem knihy "Horší, než si myslíte: proč si střední třída potřebuje vybírat školy".


Making effective appeals to Hispanic voters is a tricky business.

Efektivně oslovit hispánské voliče je ošemetná záležitost.


Barack Obama's education proposals are a case in point.

Vzdělávací agenda Baracka Obamy to jenom dokazuje.


Mr. Obama's campaign notes that, "African-American and Latino students are significantly less likely to graduate than white students," which is true.

Obamova kampaň podotýká, že "afro-američtí a hispánští studenti mají podstatně nižší pravděpodobnost, že dostudují, než bílí žáci," což je pravda.


To combat such achievement gaps, Mr. Obama's education plan specifically advocates, among other things, "transitional bilingual education" for English-learners.

Aby s takovými výkonnostními rozdíly bojovala, prosazuje Obamova vzdělávací agenda zvláště, mimo jiné, "přechodné dvojjazyčné vzdělávání" pro ty, kteří se anglicky teprve učí.


Yet, the question for Mr. Obama is whether his commitment to bilingual education, which emphasizes classroom instruction in languages other than English, overrides his interest in closing achievement gaps.

Otázkou na Baracka Obamu ovšem zůstává, jestli jeho závazek k bilingvnímu vzdělávání, které klade důraz na to, aby se ve třídě používaly jazyky jiné než angličtina, není silnější, než jeho zájem na zmenšení výkonnostních rozdílů.


Take, for example, Sixth Street Prep, a charter elementary school in eastern Los Angeles County.

Vezměme si kupříkladu Sixth Street Prep, charterovou základní školu v okrese Los Angeles východ.


The school's students are overwhelmingly Hispanic and low income.

Žáci této školy jsou v naprosté většině případů Hispánci z nízkopříjmových rodin.


More than a third of the students, many of whom are recent arrivals, are learning English.

Více než třetina studentů, z nichž mnoho přijelo teprve nedávno, se anglicky teprve učí.


Yet, among fourth graders, an astounding 100 percent of the students tested at the proficient level on the 2008 state math exam.

I přesto se ve státních testech z matematiky v roce 2008 dostalo na nejvyšší úroveň neuvěřitelných sto procent žáků čtvrtých tříd.


A nearly equally amazing 93 percent of fourth graders tested proficient on the state English-language-arts exam.

Téměř stejně úžasných devadesát tři procent žáků čtvrtých tříd se dostalo na nejvyšší úroveň ve státních testech z anglického jazyka a literatury.


This incredible success was achieved using a different ingredient than the one favored by Mr. Obama.

Tohoto neuvěřitelného úspěchu bylo dosaženo jinou metodou, než kterou preferuje Obama.


Sixth Street emphasizes review and practice, constant assessment of skills and a no-excuses attitude.

Sixth Street zdůrazňuje kontrolu a procvičování, neustálé posuzování schopností a přístup bez výmluv.


Furthermore, and here's where Mr. Obama should take note, according to Linda Mikels, Sixth Street's principal, the school's instructional approach for English learners is "full immersion."

Dále, a toho by si Obama měl povšimnout, je podle Lindy Mikelsové, ředitelky Sixth Street, pedagogický přístup školy pro ty, kteří se anglicky teprve učí, "úplné ponoření".


English immersion emphasizes the near-exclusive use of English in content instruction.

Ponoření do angličtiny zdůrazňuje téměř výsadní používání angličtiny při výuce.


Ms. Mikels, who opposes bilingual education, told me, "we've had tremendous success with having a student who is brand new from Mexico and you would walk into a classroom 12 months later and you wouldn't be able to pick out which one he was."

Slečna Mikelsová, která je proti bilingvnímu vzdělávání, mi řekla: "Měli jsme ohromný úspěch s jedním úplně novým žákem z Mexika - po dvanácti měsících byste vešli do třídy a nepoznali, který to je."


"It's working," she observed, "it's working for us."

"Funguje to," prohlásila, "pro nás to funguje."


Would Mr. Obama hold up a school like Sixth Street Prep as one model for replication by other schools with large Hispanic and English-learner populations?

Vzal by si Obama školu jako Sixth Street Prep za vzor, jak by měly vypadat další školy s velkými podíly hispánských a anglicky se učících žáků?


The school's achievement results should make the answer to that question a no-brainer, but the education politics within his own party (the National Education Associations has been a long-time supporter of bilingual education) and his own consistent support for bilingual education obscure predicting Mr. Obama's response.

Výsledky, kterých škola dosahuje, by měly z odpovědi na tuto otázku učinit samozřejmost, avšak vzdělávací agenda jeho vlastní strany (Národní vzdělávací asociace je dlouholetým zastáncem dvojjazyčného vzdělávání) a jeho vlastní konzistentní podpora dvojjazyčného vzdělávání znejasňují předpovídání Obamovy odpovědi.


While he agrees that immigrants should learn English, Mr. Obama recently trivialized the issue when he said that people should stop worrying about "English-only" legislation.

Zatímco Obama souhlasí, že by se přistěhovalci měli učit anglicky, nedávno věc trivializoval, když prohlásil, že by si lidé měli přestat dělat starosti s "pouze anglickými" zákony.


Instead, he said, "you need to make sure your child can speak Spanish."

Místo toho "byste měli zajistit, aby vaše děti mluvily španělsky," řekl.


If Mr. Obama truly wishes to close achievement gaps, he should carefully consider education models that work rather than scorn or trivialize them.

Pokud si Obama skutečně přeje smazat výkonnostní rozdíly, měl by spíše o vzdělávacích vzorech, které fungují, pozorně přemýšlet, než se jim vysmívat a trivializovat je.


Oil Falls Sharply on Renewed Economic Fears

Ropa prudce klesá kvůli obnoveným hospodářským obavám


Oil prices dropped sharply on Monday because of concerns that even the American bailout plan for the financial markets may fail to revive the economy.

Ceny ropy v pondělí prudce klesly kvůli obavám, že ani americký plán na záchranu finančních trhů by nemusel hospodářství oživit.


Crude oil futures fell as much as 7 percent to $99.80 a barrel on the New York Mercantile Exchange in morning trading.

Ceny termínovaných obchodů s ropou klesly v ranním obchodování na Newyorské komoditní burze až o 7 procent na 99,80 dolaru za barel.


Prices have lost more than $20 a barrel since last Monday.

Od minulého pondělka ceny klesly o více než dvacet dolarů za barel.


In the last two weeks, commodity markets have been shaken by the financial turmoil on Wall Street, and a pair of powerful hurricanes in the Gulf of Mexico.

V minulých dvou týdnech byly trhy s komoditami otřeseny finančními nepokoji na Wall Street a také dvojicí silných hurikánů v Mexickém zálivu.


After reaching a high of $145.29 a barrel in July, prices had fallen to nearly $90 a barrel earlier this month, before once again jumping back up on the back of tremendous uncertainty in the financial markets.

Po dosažení maxima 145,29 dolaru za barel v červenci spadly dříve tento měsíc ceny téměř až na 90 dolarů za barel, načež zase vyskočily na vlně ohromné nejistoty finančních trhů.


Anxiety gripped investors once again on Monday even after Congressional leaders said they had reached an agreement over the weekend about the bailout plan, the largest in history.

Úzkost znovu sevřela investory v pondělí, i poté, co předsednictvo Kongresu oznámilo, že o víkendu dosáhlo dohody ohledně největšího záchranného plánu v historii.


The news was overshadowed by fresh concerns that the financial crisis was far from over.

Tato zpráva byla zastíněna čerstvými obavami, že finanční krize má do konce daleko.


In the latest episode of the unfolding meltdown, Citigroup will buy the banking operations of the Wachovia Corporation, the government said Monday.

V nejnovější epizodě postupujícího rozkladu oznámila vláda, že skupina Citigroup koupí bankovní oddíl společnosti Wachovia Corporation.


Meanwhile, the Belgian, Dutch and Luxembourg governments partially nationalized the European financial conglomerate Fortis.

Mezitím belgická, holandská a lucemburská vláda částečně zestátnily evropský finanční konglomerát Fortis.


Analysts at Barclays Capital said the frantic weekend negotiations that led to the bailout agreement "appear to have failed to revive market sentiment."

Analytici společnosti Barclays Capital řekli, že zběsilá víkendová jednání, která vedla k plánu na záchranu ekonomiky, "se ukazují jako neschopná oživit náladu na trhu".


As the economic situation deteriorates, the demand for commodities, including oil, is expected to slow down.

Jak se hospodářská situace zhoršuje, očekává se, že poptávka po komoditách, včetně ropy, klesne.


"The outlook for global equity, interest rate and exchange rate markets has become increasingly uncertain," analysts at Deutsche Bank wrote in a note to investors.

"Vyhlídky pro trhy s globálními akciemi, úrokovými sazbami a měnovými kurzy silně znejistěly," napsali analytici z Deutsche Bank ve zprávě investorům.


"We believe commodities will be unable to escape the contagion.

"Domníváme se, že komodity nebudou schopny nákaze uniknout.


From a commodity perspective our most pressing concern is to what extent the US virus spreads globally and specifically to China."

Z komoditní perspektivy je naší největší starostí, do jaké míry se americký virus rozšíří do celého světa a zvláště do Číny."


The bank's analysts pared down their expectations for next year as oil consumption drops because of slowing economic growth, reducing their oil and gas price forecasts by about 20 percent for 2009.

Analytici této banky omezili svá očekávání na příští rok, jelikož spotřeba ropy klesla kvůli pomalejšímu růstu ekonomiky, a snížili své předpovědi cen benzínu na rok 2009 asi o 20 %.


Divoká jízda ve druhé čtvrtině překonala rekord týmu


After spending more time in a Jets uniform the last eight-plus seasons than anyone, defensive end Shaun Ellis thought he had seen it all.

Poté, co strávil v dresu Jets za posledních osm sezón více než kdokoliv jiný, si defenzivní hráč Shaun Ellis myslel, že už viděl všechno.


Then he watched the second quarter unfold Sunday, when the Jets transformed a scoreless game into a blowout.

Pak v neděli sledoval vývoj druhé čtvrtiny, ve které Jets proměnili bezbodovou hru ve spanilou jízdu.


"Never seen anything quite like that," Ellis said.

"Nikdy jsem nic takového neviděl," řekl Ellis.


The second quarter began after the Jets and the Arizona Cardinals had matched the gloomy clouds hanging overhead with sloppy play.

Druhá čtvrtina začala poté, co se Jets a arizonští Cardinals svojí utrápenou hrou vyrovnali pošmourným mrakům nad sebou.


Then quarterback Brett Favre found Laveranues Coles for a 12-yard touchdown strike, providing the perfect harbinger for an afternoon when their evolving connection took a giant leap forward.

Potom quarterback Brett Favre vyslal Laveranuese Colese na dvanáctiyardový touchdownový sprint, čímž dokonale předznamenal odpoledne, ve kterém se jejich postupně se rozvíjející spolupráce posunula o míle dopředu.


Favre found Coles for two more touchdowns in the quarter, including one when a cornerback fell down and another with 10 seconds left in the half.

Favre vyslal Colese v této čtvrtině za dalšími dvěma touchdowny, včetně toho, v němž upadl cornerback, a dalšího 10 sekund před polovinou zápasu.


"I didn't go out of my way," Favre said of all the passes that went to Coles.

"Nebylo to nic mimořádného," řekl Favre o všech svých přihrávkách Colesovi.


Our communication has been great, regardless of what people may think."

Komunikovalo se nám výborně, ať už si lidi myslí cokoliv."


While Favre and Coles played catch, the defense battered Cardinals quarterback Kurt Warner.

Zatímco si Favre a Coles házeli, obrana napadala quarterbacka Cardinals Kurta Warnera.


Cornerback Darrelle Revis intercepted an errant throw and returned it 32 yards for a touchdown.

Cornerback Darelle Revis zachytil zbloudilý hod a vrátil ho o 32 yardů na touchdown.


Safety Eric Smith tipped another pass and intercepted it.

Safety Eric Smith vytipoval další přihrávku a zachytil ji.


Linebacker David Bowens forced a fumble by Warner.

Linebacker David Bowens donutil Warnera k fumblu.


The last turnover, the fumble forced by Bowens, might have been the most egregious.

Poslední ztráta míče, fumble, který Bowens vynutil, byla možná vůbec nejlepší.


The Cardinals had taken over on that possession with 10 seconds left, and after the Jets recovered the ball, Jay Feely kicked a 20-yard field goal for a 34-0 lead.

Tým Cardinals se dostal k míči 10 vteřin před koncem, a poté, co Jets získali míč zpátky, kopl Jay Feely dvacetiyardový gól z pole, čímž získal vedení 34-0.


It was the most the Jets had ever scored in a quarter.

To je nejvíc, co kdy Jets získali v jedné čtvrtině.


Asked to describe the craziness of it, Jets Coach Eric Mangini said, "The second quarter or the third quarter?"

Kouč Jets Eric Mangini, když byl vyzván, aby to šílenství popsal, řekl: "Druhou čtvrtinu, nebo třetí čtvrtinu?"


When he was told both - the Jets allowed 21 unanswered points in the third quarter - Mangini said: "I can tell you I enjoyed the second quarter a lot more than I did the third quarter.

Když mu bylo řečeno, že obojí - Jets dovolili ve třetí čtvrtině 21 bodů bez odpovědi - Mangini řekl: "Můžu vám říct, že druhou čtvrtinu jsem si užil mnohem víc než tu třetí.


There were a lot of points scored in a short amount of time."

Padlo mnoho bodů v krátkém časovém úseku."


Rested Gebrselassie Tops His World Record

Odpočatý Gebreselassie vylepšil svůj světový rekord


Haile Gebrselassie of Ethiopia again showed why many consider him the greatest distance runner ever, breaking his own world record in the marathon in Berlin on Sunday and becoming the first person to run the 26.2-mile race under 2 hours 4 minutes.

Haile Gebreselassie z Etiopie znovu ukázal, proč ho mnozí považují za nejlepšího dálkového běžce vůbec, když v neděli v berlínském maratónu překonal svůj vlastní světový rekord a stal se prvním člověkem, který zaběhl 26,2 míle dlouhý závod pod dvě hodiny a čtyři minuty.


With a victory on the accommodatingly flat course in 2:03:59, Gebrselassie shattered by 27 seconds his previous mark of 2:04:26, run last year in Berlin.

Vítězstvím na příjemně ploché trati v čase 2:03:59 převálcoval o 27 sekund svůj předchozí čas 2:04:26, který zaběhl minulý rok v Berlíně.


At 35, Gebrselassie set the 26th world record of a career of such stunning breadth that he has produced a world championship or world record at every distance from the metric mile to the marathon.

Gebreselassie, kterému je 35, vytvořil 26. světový rekord svojí kariéry, která je skutečně neuvěřitelně široká - překonal světový rekord nebo je alespoň mistrem světa na všech vzdálenostech od metrické míle po maratón.


Last month, Gebrselassie skipped the Olympic marathon in Beijing, fearing - perhaps too alarmingly, in retrospect - that the air pollution would exacerbate his problems with asthma.

Minulý měsíc Gebreselassie vynechal olympijský maratón v Pekingu, protože se bál - ze zpětného pohledu možná až příliš vyplašeně -, že znečištěné ovzduší rozdráždí jeho problémy s astmatem.


In near perfect conditions - sunny and 48 degrees at the start, 55 degrees at the finish - Gebrselassie won Sunday while averaging a blistering 4 minutes 43 seconds per mile.

V téměř perfektních podmínkách - slunečno a 48 stupňů na startu, 55 stupňů v cíli - zvítězil v neděli Gebreselassie s bleskurychlým průměrem 4 minuty a 43 sekund na míli.


As track runners like Gebrselassie and Paul Tergat of Kenya have turned to longer distances, the record for the marathon has fallen by more than two minutes in the past decade, since Ronaldo da Costa of Brazil won in Berlin in 2:06:05 in 1998.

Co se traťoví běžci jako Gebreselassie a Paul Tergat z Keni zaměřili na delší tratě, klesl maratónský rekord v minulé dekádě o více než dvě minuty, od té doby, co Ronaldo da Costa z Brazílie zvítězil v Berlíně v čase 2:06:05 v roce 1998.


After Sunday's victory, Gebrselassie told reporters that he had cramps in his calf two weeks ago and had missed a week of training.

Po nedělním vítězství řekl Gebreselassie novinářům, že měl před dvěma týdny křeče v lýtku a vynechal týden tréninku.


Clearly, the layoff left him fresh, not rusty.

Přestávka ho evidentně spíš nabudila než pozdržela.


"I'm so happy," Gebrselassie told reporters.

"Jsem tak šťastný," řekl Gebreselassie reportérům.


I started again a week ago, and had some doubts today, but in the end everything was fine."

Před týdnem jsem začal znovu a byl jsem dnes trochu na pochybách, ale všechno bylo v pořádku."


He has come under some criticism - especially in Kenya, Ethiopia's East African rival - for overly orchestrating his races, generally avoiding many of the world's top marathon stars, relying on pacemakers as if it were a track race, and placing world records ahead of a sense of competition.

Byl také kritizován - hlavně v Keni, východoafrickém rivalovi Etiopie - kvůli tomu, že prý přehnaně plánoval své závody, všeobecně se vyhýbal světovým maratónským špičkám, spoléhal na vodiče, jako kdyby to byl závod na dráze, a stavěl světové rekordy nad smysl pro soutěž.


But this criticism hardly diminishes the greatness of Gebrselassie's skill as a distance runner.

Ale tato kritika může těžko snížit Gebreselassieho obrovské běžecké kvality.


Paced by four Kenyans on Sunday, Gebrselassie reached the midway point in 1:02:04.

Udržován v tempu čtyřmi Keňany dosáhl Gebreselassie poloviny v čase 1:02:04.


Two elite Kenyan runners, James Kwambai and Charles Kamathi, kept challenging Gebrselassie after the pacemakers faded.

Poté, co vodiči odpadli, neustále Gebreselassieho proháněli dva elitní keňští běžci James Kwambai a Charles Kamathi.


A little more than three miles from the finish, Gebrselassie made a final surge to separate from Kwambai, who finished second in 2:05:36, improving his personal best by nearly five minutes.

O něco dříve než tři míle před cílem Gebreselassie naposledy zabral a utekl Kwambaiovi, který pak doběhl na druhém místě v čase 2:05:36 a zlepšil tak své osobní maximum o téměř pět minut.


In the women's race, Irina Mikitenko, a native of Kazakhstan who is now a German citizen, completed a remarkable year by winning in 2:19:19, the seventh-fastest time ever.

V závodě žen završila výborný rok sedmým nejrychlejším časem historie 2:19:19 Irina Mikitěnková, rodačka z Kazachstánu, která je nyní občankou Německa.


Paula Radcliffe of Great Britain holds the world record of 2:15:25.

Rekordní čas 2:15:25 drží Paula Radcliffová z Velké Británie.


Last spring, Mikitenko, 36, was a surprise winner of the London Marathon in 2:24:14.

Šestatřicetiletá Mikitěnková překvapivě zvítězila loni na jaře v Londýnském maratónu v čase 2:24:14.


She missed the Beijing Games with what was described as a back injury, but recovered to win in Berlin, setting a personal best by nearly five minutes in the third marathon she has run.

Pekingské hry vynechala kvůli něčemu, co bylo popsáno jako zranění zad, ale zotavila se a vyhrála v Berlíně a ve třetím maratónu, který kdy běžela, zlepšila své osobní maximum o téměř pět minut.


She ran a race of smart calculation, letting a quartet of Ethiopian and Kenyan runners break out to a wide lead, then reeling them after about 18 ½ miles.

Běžela závod chytře a promyšleně: nechala utéct čtveřici etiopských a keňských běžkyň do velkého náskoku a pak je po asi 18 ½ mílích dotáhla.


Askale Tafa Magarsa of Ethiopia took second in 2:21.31, while Helena Kiprop of Kenya finished third in 2:25:01.

Askale Tafa Magarsaová z Etiopie doběhla druhá za 2:21:31 a Helene Kipropová z Keni skončila třetí v čase 2:25:01.


In a Town Apart, the Pride and Trials of Black Life

Hrdost a překážky života černochů v odděleném městě


Hidden in the theme-park sprawl of greater Orlando, a few miles from the shiny, the loud and the gargantuan, lies a quiet town where the pride and complications of the African-American experience come to life.

Schované mezi rozlezlými zábavními parky většího Orlanda, několik mil od všeho lesklého, hlučného a obrovitého, leží tiché město, ve kterém ožívá hrdost a náročnost afroamerického života.


Eatonville, the first all-black town to incorporate in the country and the childhood home of Zora Neale Hurston, is no longer as simple as she described it in 1935: "the city of five lakes, three croquet courts, 300 brown skins, 300 good swimmers, plenty guavas, two schools and no jailhouse."

Eatonville, první kompletně černošské město, které bylo začleněno do státu a kde Zora Neale Hurstonová strávila své dětství, už není tak jednoduché, jak ho popsala v roce 1935: "město pěti jezer, tří kroketových hřišť, tří set hnědých kůží, tří set dobrých plavců, dostatku kvajávy, dvou škol a žádného vězení."


Alice Walker, Toni Morrison and Ruby Dee have come to the annual Zora! Festival in Eatonville to pay their respects to Hurston, the most famous female writer of the Harlem Renaissance.

Alice Walker, Toni Morrison a Ruby Dee přišli na každoroční eatonvillský festival Zora!, aby složili poklonu Hurstonové, nejslavnější ženské spisovatelce harlemské renesance.


And yet in many ways, the town she described - and made a tourist stop by including it in the Florida travel guide produced by the Depression-era Federal Writers' Project - remains a place apart.

Město, které popsala, zůstává stranou, i když z něj udělala zastávku pro turisty tím, že ho zahrnula do floridského turistického průvodce vytvořeného projektem Federal Writers z doby hospodářské krize.


It is as independent, dignified and private as it was in the 1930s, when Hurston wrote that rural blacks in Florida often resisted sharing their true thoughts with the white man, who "knowing so little about us, he doesn't know what he is missing."

Je stále tak nezávislé, důstojné a soukromé, jako bylo ve třicátých letech, kdy Hurstonová napsala, že venkovští černoši na Floridě často odolali a nesdíleli své skutečné pocity s bílým mužem, který "o nás ví tak málo, že ani neví, o co přichází."


Even now, in a year when a black presidential nominee, Senator Barack Obama, has called for an open conversation about race, many here remain wary of the outsider's gaze.

I dnes, v roce, kdy černošský prezidentský kandidát, senátor Barack Obama, vyzývá k otevřené diskusi o rasách, zůstávají mnozí zdejší obyvatelé obezřetní vůči pohledům cizích.


"We're very cautious about how our story is told," said Hortense Jones, 59, a lifelong resident and member of the town's oldest church.

"Dáváme velký pozor na to, jak se náš příběh vypráví," říká 59letá Hortense Jonesová, která zde žije od narození a je členkou nejstarší farnosti ve městě.


Eatonville has long been defined as a paradox of triumph and struggle.

Eatonville byl dlouho charakterizován jako paradox triumfu a námahy.


It is both a historic model of black empowerment and a community of nearly 2,400 where the poverty rates are twice the national average.

Je to jak historický model černošského vzestupu, tak komunita téměř 2400 lidí, kde je míra chudoby dvojnásobná oproti celonárodnímu průměru.


It is a literary hub but also an oak-shaded example of rural Southern black culture - sometimes disdained, sometimes praised - that was born of American slavery.

Je střediskem literatury, ale také duby stíněným příkladem jižanské venkovské černošské kultury - někdy opovrhované, někdy vychvalované - která vznikla z amerického otroctví.


Not surprisingly, residents here are both proud and protective.

Není příliš překvapivé, že zdejší obyvatelé jsou jak hrdí, tak ochranářští.


And the concern about Eatonville's image really began with Zora, which is all anyone here calls Hurston.

A starosti o představu Eatonvillu opravdu začaly až se Zorou, což je jediný způsob, jak se zde Hurstonové říká.


She introduced the world to her hometown through heartfelt, dialect-heavy books like "Mules and Men" (1935) and "Their Eyes Were Watching God" (1937).

Představila světu svoje rodné město skrz srdečné knihy plné nářečí jako "Mules and Men (Muly a muži)" (1935) a "Their Eyes Were Watching God (Jejich oči sledovaly Boha)" (1937).


Five paragraphs in the Florida guidebook transformed the town, just off Route 17, a road that runs through the oft-forgotten center of Florida into a stage of black history and human drama.

Pět odstavců floridského turistického průvodce změnilo město kousek do silnice č. 17, která vede skrz často pomíjené centrum Floridy, v pódium černošské historie a lidského dramatu.


Bold as a bass drum in both life and literature, Hurston led readers to the store owned by Eatonville's first mayor, Joe Clarke, then veered into more private areas.

S razancí velkého bubnu v životě i v literatuře zavedla Hurstonová čtenáře do obchodu prvního eatonvillského starosty Joea Clarka, a pak se obrátila do osobnějších míst.


"Off the road on the left," she wrote, "is the brown-with-white-trim modern public school, with its well-kept yards and playgrounds, which Howard Miller always looks after, though he can scarcely read and write."

"Vlevo vedle silnice," napsala, "je bílá hnědě zdobená moderní národní škola s dobře udržovanými dvory a hřišti, o které se vždy stará Howard Miller, i když neumí moc číst ani psát."


She also mentioned the new husband of Widow Dash and wrote that Lee Glenn "sells drinks of all kinds and whatever goes with transient rooms."

Také zmínila nového manžela vdovy Dashové a napsala, že Lee Glenn "prodává nápoje všeho druhu a vůbec cokoliv, co pasuje do hodinového hotelu."


So in just a few hundred words, Hurston linked Eatonville with self-government but also illiteracy, remarriage and sex.

Takže v pouhých několika stovkách slov propojila Hurstonová Eatonville se samosprávou, ale také s negramotností, znovuuzavíraním sňatků a sexem.


Tohle evidentně nebylo typické nakladatelství Fodor's.


In fact, it was not a portrait everyone appreciated.

Ve skutečnosti to nebyl portrét, který by všichni ocenili.


"Zora told it like it was," said Ella Dinkins, 90, one of the Johnson girls Hurston immortalized by quoting men singing off-color songs about their beauty.

"Zora to řekla tak, jak to bylo," říká devadesátiletá Ella Dinkinsová, jedna ze sboru Johnsonova děvčata, která Hurstonová učinila nesmrtelnými tím, že citovala muže, kteří o jejich kráse zpívali sprosté písničky.


She added: "Some people didn't like that."

"Některým lidem se to nelíbilo," dodala.


Hurston is still remembered here as a vivacious eccentric who frequently returned after her family moved to Jacksonville, Fla.

Na Hurstonovou se tu stále vzpomíná jako na čipernou výstřednici, které se často vracela po tom, co se její rodina odstěhovala do floridského Jacksonville.


Augustus Franklin, 77, recalled that when Hurston sped into town, she usually arrived without notice in a thumping Chevrolet, smoking and wearing pants in a town that even today prides itself on dignified dress.

Sedmasedmdesátiletý Augustus Franklin si vzpomíná, že většinou, když se do města přiřítila, dorazila bez ohlášení v ohromném Chevroletu, kouřila a nosila kalhoty ve městě, které je i dnes hrdé na důstojné oblékání.


Most residents were fascinated, Mr. Franklin said, while many sneered.

Většina obyvatel byla fascinována, řekl Franklin, ale mnozí se pošklebovali.


"People were always glad to see Zora," Mr. Franklin said.

"Lidé Zoru vždycky rádi viděli," řekl Franklin.


But, he added, rocking in his chair on a back patio overlooking Lake Sabelia, where Hurston was most likely baptized, "she never did stay too long."

Ale, dodal, houpaje se na židli na zadní terase s výhledem na jezero Sabelia, kde byla Hurstonová s největší pravděpodobností pokřtěna, "nikdy nezůstala příliš dlouho."


When Hurston died in 1960, she was poor and her books had fallen out of print.

Když Hurstonová roku 1960 zemřela, byla chudá a její knihy byly vyřazeny z tisku.


Along with much of the world, Eatonville seemed to have forgotten her.

Zdálo se, že na ni Eatonville společně se zbytkem světa zapomněl.


Though she was once a literary star, a contemporary of Langston Hughes and the only black woman at Barnard College in the 1920s, she was buried in an unmarked grave in Fort Pierce, Fla., where she had been living.

Přestože byla kdysi literární hvězdou, současnicí Langstona Hughese a jedinou černoškou na Barnard College ve dvacátých letech 20. století, byla pohřbena v neoznačeném hrobě ve floridském Fort Pierce, kde předtím žila.


In Eatonville, there were no major memorial services, no grand public readings.

V Eatonvillu nebyly žádné větší smuteční obřady ani velká veřejná čtení.


"I don't think they understood her contribution to the world or her legacy at all," said Valerie Boyd, author of "Wrapped in Rainbows," a Hurston biography published in 2003.

"Myslím si, že ani jejímu významu pro svět, ani jejímu odkazu vůbec nerozuměli," řekla Valerie Boydová, autorka životopisu Hurstonové "Wrapped in Rainbows (Zabaleno v duhách)" vydaného v roce 2003.


Orange County officials wanted to put a five-lane highway through town to replace Kennedy Boulevard, the community's puttering two-lane main street.

Představitelé okresu Orange County chtěli protáhnout městem pětiproudou dálnici namísto Kennedyho Boulevardu, což je místní dvouproudá hlavní silnice.


Orlando's sprawl had already pushed Interstate 4 through the western edge of town.

Rozlézání Orlanda už protlačilo mezistátní dálnici č. 4 skrz západní okraj města.


The proposal came as Eatonville was still recovering from a difficult period in its history.

Návrh přišel v době, kdy se Eatonville stále dostával ze složitého historického období.


Forced integration, among other things, had ended the community's relatively idyllic isolation.

Nucená integrace, spolu s dalšími věcmi, ukončila relativně idylickou izolaci této komunity.


In the 1950s, the fight over racial mixing brought hate to the community's doorstep.

V padesátých letech 20. století přinesl boj o míchání ras nenávist až na práh komunity.


"During that time, a bunch of white boys, they would come through and throw oranges and things at people sitting down on the side," Mr. Franklin said.

"V té době, parta bílých kluků, oni přišli a házeli pomeranče a věci na lidi, kteří seděli na straně," řekl Franklin.


"We actually had a lady that got killed from that once.

"Vlastně jsme tu měli jednu paní, kterou to zabilo.


They threw a watermelon out of the car."


In a 1955 letter to The Orlando Sentinel, Hurston questioned the Supreme Court's demand for forced integration, calling its decision in Brown v. Board of Education "insulting rather than honoring my race."

V dopise deníku The Orlando Sentinel z roku 1955 zpochybnila Hurstonová požadavek nejvyššího soudu na nucenou integraci a o jeho rozhodnutí v případu Brown proti komoře pro vzdělávání prohlásila, že je "pro mou rasu urážející spíše než oslavující."


Residents now say that the desegregation of schools, while positive in some respects, diluted Eatonville's cohesiveness and undermined the confidence of its youth.

Obyvatelé nyní tvrdí, že desegregace škol, i když byla v nějakých oblastech pozitivní, snížila v Eatonvillu soudržnost a podkopala odvahu zdejší mládeže.


"Black children were accustomed to being hugged - I remember this - you hugged your teacher in the morning, you hugged your teacher at night," said N. Y. Nathiri, the daughter of Ella Dinkins and the executive director of Preserve the Eatonville Community, a nonprofit group.

"Černošské děti byly zvyklé na objetí - pamatuju si to - objali jste svou učitelku ráno, objali jste svou učitelku večer," řekla N. Y. Nathiriová, dcera Elly Dinkinsové a výkonná ředitelka neziskové skupiny Preserve the Eatonville Community (Zachraňte Eatonvillskou komunitu).


That lasted, she added, until the teachers and students did not come from the same place.

To trvalo do té doby, dokud učitelé a žáci pocházeli ze stejného místa, dodala.


"You were not hugging your white teacher because your white teacher - I mean there's a cultural divide there," Ms. Nathiri said.

"Neobjímáte svou bílou učitelkou, protože vaše bílá učitelka - chci říct, že tam je kulturní bariéra," řekla slečna Nathiriová.


Civil rights, however, helped create space for many more Zora Neale Hurstons - black writers, actors and artists who rose above prejudice, like she did, with buoyant self-assurance and lines like: "How can any deny themselves the pleasure of my company!

Občanská práva nicméně pomohla vytvořit prostor pro mnohé další Zory Neale Hurstonové - černošští spisovatelé, herci a umělci, kteří se jako ona povznesli nad předsudky s lehkomyslným sebevědomím a citáty jako například "Jak si někdo může upírat rozkoš mé přítomnosti!


In 1975, the writer Alice Walker trekked to Hurston's unmarked grave and began fighting to resurrect her reputation.

V roce 1975 doputovala Alice Walkerová k neoznačenému hrobu Hurstonové a začala bojovat za oživení její pověsti.


Five years later, an acclaimed Hurston biography by Robert E. Hemenway hit bookshelves, reintroducing her to the American canon.

O pět let později přišel do polic v knihkupectvích vychvalovaný životopis Hurstonové od Roberta E. Hemenwaye, který ji znovu zařadil do amerického kánonu.


The highway project arrived just as Eatonville's most famous daughter had once again found the spotlight.

Projekt s dálnicí dorazil právě ve chvíli, kdy nejslavnější dcera Eatonvillu znovu nalezla světla ramp.


And this time, Hurston's old neighbors saw her as a savior.

Bývalí sousedi Hurstonové ji nyní považovali za spasitelku.


The community began planning in 1988 for a Hurston festival to show what the county could ruin with its highway.

Aby ukázala, co může stát se svou dálnicí zničit, začala komunita v roce 1988 plánovat festival Hurstonové.


Thousands of fans came to the inaugural event two years later, and each January, many return for the celebration.

Tisíce fanoušků dorazily na inaugurační akci o dva roky později, a každý leden se mnozí na oslavu vracejí.


After several years, the county backed away from its road proposal.

Stát po několika letech z dálničního návrhu ustoupil.


"The five-laning of the highway resurrected, it put in what you'd call warp speed, real civic pride," Ms. Nathiri said.

"Těch pět proudů dálnice vzkřísilo, řekli byste, že přímo odpálilo, skutečnou občanskou hrdost," řekla Nathiriová.


Ms. Boyd put it more simply: "Zora saved Eatonville."

Boydová to řekla jednodušeji: "Zora zachránila Eatonville."


Victory over the highway project has helped change the town's self-image.

Vítězství nad dálničním projektem pomohlo změnit image města.


Out-of-towners like Rachelle Munson, a lawyer who began coming to church here in 1993, started to appear in larger numbers, and residents started to revalue the past.

Mimoměstští jako Rachelle Munsonová, právnička, která začala chodit do zdejšího kostela v roce 1993, se začali objevovat ve větším počtu, a obyvatelé začali přehodnocovat minulost.


Eatonville joined the national historic registry in 1998.

Eatonville se připojil k národnímu historickému registru v roce 1998.


A new one-story library (named after Hurston, of course) opened in 2006 on a repaved and beautified Kennedy Boulevard.

Nová jednopatrová knihovna (pojmenovaná samozřejmě po Hurstonové) byla otevřena v roce 2006 na znovu vyasfaltovaném a zkrášleném Kennedyho Boulevardu.


Today, Eatonville remains a Florida anomaly: only six miles from downtown Orlando, it can, at times, feel like a back street in a summer rain, as small as it did when it was founded with just 27 black families in the 1880s.

Dnes zůstává Eatonville floridskou anomálií: pouhých šest mil od centra Orlanda může někdy působit jako zapadlá ulička v letním dešti, tak malé, jako když bylo založeno s pouhými 27 černošskými rodinami v osmdesátých letech 19. století.


Outsiders who come looking for Eatonville's story, its meaning, are often still treated with caution.

S cizími lidmi, kteří přicházejí hledat příběh a význam Eatonvillu, je stále často zacházeno obezřetně.


Advance permission is required for most interviews, and certain things - like the murals at Eatonville's oldest church, painted by a white man, showing black men in the fields - are not allowed to be photographed.

Povolení pro většinu rozhovorů je nutné mít předem a určité věci - jako nástěnné malby v nejstarším eatonvillském kostele, které namalovali běloši a které zobrazují černochy na polích - se nesmějí fotografovat.


Many in Eatonville, like Ms. Jones, a bold, confident teacher partial to bright red, still fear that their insular community will be misunderstood.

Mnozí v Eatonvillu, jako Jonesová, odvážná, sebejistá učitelka, která má ráda sytě červenou, se stále obávají, že jejich izolovaná komunita nebude správně pochopena.


And yet, as the Hurston festival has expanded, a heightened level of hometown pride has also emerged.

A i tak, jak se festival Hurstonové zvětšil, zvýšila se také domácí hrdost.


Young people, in particular, tend to see Eatonville as Hurston saw her entire race: beautiful, problems and all, no better, no worse and as proud, creative, hard-working, silly and mixed-up as other racial and ethnic groups in America.

Obzvlášť mladí lidé tíhnou k tomu vidět Eatonville tak, jak Hurstonová viděla celou svoji rasu: krásnou, s problémy a tak, ale ne lepší, ne horší a stejně hrdou, kreativní, pracovitou, pošetilou a různorodou jako jiné americké rasy a etnika.


It is sincere civic affection that can be heard in the voice of Mr. Franklin's nephew, Edwin Harvey, 18, who plans to come back to Eatonville after college to work in local government or for the Police Department, which he said could use some help.

Z hlasu Franklinova synovce, osmnáctiletého Edwina Harveyho, zaznívá upřímná láska k obci, když plánuje návrat do Eatonvillu po vysoké škole, aby pracoval v místní vládě nebo u policie, o které říká, že by užila nějakou pomoc.


And even those who are younger, like Alondra and Alexia Kenon, 11-year-old twins from Winter Park, seem to have learned to describe Eatonville correctly.

A dokonce i mladší, jako například jedenáctiletá dvojčata z Winter Parku Alondra a Alexia Kenonovy, jak se zdá, se naučili popisovat Eatonville správně.


"Most people, if they just drive through here, they'll think, 'Oh, this city is nothing compared to any of the other ones,' " Alondra Kenon said after church on a recent Sunday.

"Většina lidí, když tudy jen projede, si pomyslí: 'Hm, tohle město je nic proti těm ostatním,' " řekla Alondra Kenonová nedávno v neděli po kostele.


"But if you actually stop and take a moment to look at the history, it's a very nice city."

"Ale když opravdu zastavíte a podíváte se na chvíli do historie, je to velmi pěkné město."


Over here in New York we all speak fluent finance

Tady v New Yorku mluvíme všichni plynně finančsky


If tourists in Manhattan kept away from newsstands and the gargantuan television screens in Times Square, they wouldn't realise they were standing in the eye of a storm.

Kdyby se turisté na Manhattanu drželi dál od novinových stánků a obrovitých televizních obrazovek na Times Square, neuvědomili by si, že stojí uprostřed bouře.


They would never guess that in the glass-fronted, honeycomb offices above their heads the bankers and hedge fund managers who monopolise New York are daily having the worst "bad day at the office" since the crash of 1929.

Nikdy by neuhodli, že v proskleném včelím úlu kanceláří nad jejich hlavami mají každý den bankéři a manažeři investičních fondů, kteří monopolizují New York, nejhorší "špatný den v kanceláři" od krize z roku 1929.


Delivery boys still rattle metal tea trolleys across sidewalks, ferrying trays of muffins for breakfast meetings.

Poslíčci stále rachotí kovovými vozíky po chodnících a přenášejí pekáče muffinů na snídaňové schůze.


Latino men still shuffle between apartment buildings carrying, like human mules, 50-odd pressed shirts hanging from a yoke across their shoulders.

Hispánci se stále přesouvají mezi věžáky a nosí, jako lidské muly, padesátky vyžehlených košil, které visí z vahadel na jejich zádech.


Office workers still wait in line for their morning bagel at pavement food carts, and it is still impossible to get a yellow cab between 4pm and 7pm on a weekday.

Kancelářské krysy stále čekají ve frontě na svůj ranní bagel u pouličních jídelních stánků, a pořád není možné sehnat ve všední den žlutého taxíka mezi čtvrtou a sedmou odpoledne.


It didn't feel as if there was a crisis at all, until, with all the talk of doom and gloom, I decided to open a new savings account on Thursday afternoon.

Nevypadalo to vůbec jako krize, dokud jsem se, se všemi řečmi o pesimismu, nerozhodl založit si ve čtvrtek odpoledne spořící účet.


Even though I had timed the chore to coincide with the late afternoon lull at my local branch of JP Morgan Chase, a queue of 20 or so people was already waiting in line.

I přesto, že jsem načasoval tento úkol tak, aby se kryl s pozdně odpolední siestou na mojí místní pobočce JP Morgan Chase, už tam ve frontě čekalo asi dvacet lidí.


Not in front of the teller windows, to withdraw cash or make a deposit, but in front of the customer service desk, where older clients order cheque books, tourists ask for directions to Macy's department store and new customers open accounts.

Ne před pokladními okénky, aby si vyzvedli nebo uložili hotovost, ale před přepážkou, kde si starší klienti objednávají šekové knížky, turisté se ptají na cestu k obchodu se smíšeným zbožím Macy's a noví zákazníci zakládají účty.


Most of those ahead of me, I was to learn later from Starr, my "licensed personal banker", were lining up for the same reason as me.

Většina z lidí přede mnou, jak jsem se dozvěděl od Starra, mého "licencovaného osobního bankéře", přišla ze stejného důvodu jako já.


Unlike me, however, they had already withdrawn savings from smaller banks in places from where they commuted, from the likes of New Jersey, Pennsylvania and Staten Island.

Avšak oproti mně už vybrali své úspory z menších bank v místech, odkud přijeli, jako například New Jersey, Pensylvánie nebo Staten Island.


They had taken out money from so-called thrifts (a bit like a building society), credit unions and the type of hometown savings banks whose branches only operate within one state, and who say they treat customers like family.

Vybrali peníze z takzvaných thriftů (trochu podobné stavebním spořitelnám), peněžních spolků a z těch typů spořitelen, jejichž pobočky operují pouze v jednom státě, a které tvrdí, že se o své zákazníky starají jako o rodinu.


In the past year, 15 of these banks have quietly gone bust.

V uplynulém roce 15 takových bank potichu zkrachovalo.


In the last few days Washington Mutual, a bank with $327 billion of assets, went into receivership, and as New Yorkers headed home for the weekend on Friday night, another bank, Wachovia, with savings deposits of $440 billion, was on the hunt for a rescue buyer.

Před pár dny přešla Washington Mutual, banka s aktivy za 327 miliard dolarů, do konkurzu, a když se Newyorčané vraceli domů na víkend v pátek večer, snažila se další banka, Wachovia, s aktivy za 440 miliard dolarů, ulovit záchranného kupce.


The office and shop workers standing in front of me, scared of another collapse, were moving their cash to a bank perceived to be a safe haven, the bank that is doing most of the bailing out on Wall Street.

Zaměstnanci kanceláří a obchodů, kteří stáli přede mnou a báli se dalšího kolapsu, přesouvali svou hotovost do banky, která je vnímána jako bezpečný přístav a která dělá většinu zachraňování na Wall Street.


Ordinary New Yorkers in the last few weeks have become fluent in finance.

Obyčejní Newyorčané se za poslední týden naučili plynně finančsky.


A woman at my local Chinese supermarket, speaking into her phone, referred to Lehman Brothers, the bust bank, and its gaunt-looking chief executive Dick Fuld with all the familiarity as if she were bitching about an idle colleague.

Nějaká žena v mém místním čínském supermarketu mluvila do telefonu a vyjadřovala se k Lehman Borthers, oné zkrachovalé bance, a k jejímu vyhublému vrchnímu výkonnému pracovníkovi Dicku Fuldovi s takovou familiárností, jako kdyby drbala o líném kolegovi.


And Lyn, the uniformed, fifty-something concierge of my apartment block, has changed tack from our normal topic of conversation about Brad and Angelina or my grocery delivery.

A Lyn, uniformovaná zhruba padesátiletá domovnice mého činžáku, změnila téma naší obyčejné konverzace - Brada, Angeliny nebo mojí donášky potravin.


She told me, after my visit to the bank, that "I got all my savings in money market funds now.

Po mé návštěvě v bance mi řekla: "Mám teď svoje úspory ve fondech peněžního trhu.


I've switched, I'm not taking any risks."


Lives remembered: Vernon Handley and William Woodruff

Pamětihodné životy: Vernon Handley a William Woodruff


Mark Brown writes: As Guildford's musical director from 1962, Vernon "Tod" Handley (obituary, Sept 11) had charge of the Guildford Philharmonic Orchestra and Choir.

Mark Brown píše: Jako guildfordský hudební vedoucí od roku 1962, Vernon "Tod" Handley (nekrolog, 11. září) měl na starosti Guildfordský filharmonický orchestr a sbor.


As part of his music scheme for the borough, in the next year he founded his wonderful youth choir, Proteus.

Jako součást okresního hudebního plánu založil rok na to výborný sbor mladých Proteus.


It was supposed to be for under-21s, but by the time the Proteus sang its finale in 1979, several of us were in our late 20s - we just refused to give the choir up.

Měl být do 21 let, ale v době, kdy Proteus v roce 1979 zpíval naposledy, bylo několika z nás téměř 30 - prostě jsme odmítli ten sbor vzdát.


The name "Proteus" (the mythological shape-changer) represented the choir's willingness and ability to tackle whatever music was presented to it, whether madrigal or Messiaen, whether unaccompanied or with full orchestra.

Jméno "Proteus" (mytologický měnič tvarů) reprezentovalo ochotu a schopnost sboru pustit se do jakékoli hudby, která mu byla předložena - ať už madrigaly nebo Messiaen, ať už samostatně nebo s celým orchestrem.


The musical versatility produced by such a youth choir was often astonishing, always exciting, and it was all due to the inspiration of that one man and the enthusiasm for the music which remained absolutely constant throughout the years.

Hudební přizpůsobivost vytvořená takovým mladým sborem byla často ohromující, vždycky vzrušující a to všechno díky inspiraci toho jediného muže a nadšení pro hudbu, které zůstalo naprosto neměnné po celou dobu.


How often we were told by Tod to "let the music speak for itself".

Jak často nám jen Tod řekl, abychom "nechali hudbu mluvit samu za sebe".


He'd say: "The composer knows what he wants.


His baton technique was absolutely clear and precise, though never dictatorial, nor florid.

Jeho taktovková technika byla naprosto jasná a precizní, avšak nebyla ani diktátorská, ani květnatá.


Whatever the musical standard, he always raised it even higher.

Ať už byl hudební standard kdekoliv, vždycky ho ještě pozvedl.


If any conductor should have been knighted it was Vernon Handley.

Pokud měl být nějaký dirigent pasován na rytíře, pak to byl Vernon Handley.


I knew him well during the two decades he conducted the Guildford Philharmonic from 1962 to 1982.

Znal jsem ho dobře ve dvou desetiletích, kdy dirigoval Guildfordský filharomincký od roku 1962 do roku 1982.


Over the past 40-odd years, I have reviewed more than 100 of his concerts and I can honestly say that I have never been disappointed with a single one - and many times inspired by them.

Za posledních asi 40 let jsem recenzoval více než 100 jeho koncertů a mohu čestně říct, že jsem nikdy nebyl žádným z nich zklamán - a mnohokrát jsem byl inspirován.


Tod Handley had that rare combination of greatness plus personal modesty.

Tod Handley měl takovou skvělou kombinaci velikosti a osobní skromnosti.


He hated conductors who, in his words, simply "hawked one or two well-known war horses around the world".

Nesnášel dirigenty, kteří, dle jeho slov, jednoduše "tahali po světě jednu nebo dvě prosáklé pecky".


Your obituary of William Woodruff (Sept 25) states that "in 1946 he resumed economic history at Oxford and in 1950 became a Houblon-Norman research Fellow... while simultaneously studying for a BSc, an MA and a PhD".

Váš nekrolog Williama Woodruffa (25. září) tvrdí, že "v roce 1946 se vrátil k ekonomické historii v Oxfordu a v roce 1950 se stal výzkumníkem na Houblon-Norman... a zároveň studoval na BSc, MA a PhD".


This follows from Woodruff's author's note in Beyond Nab End, but it is not correct.

Tohle vychází z Woodruffovy poznámky autora v Beyond Nab End, ale není to přesné.


From 1946 to 1953 he was a lecturer in economic history at the University of Nottingham, during which time he completed a PhD thesis on the British rubber industry, supervised by Professor J. D. Chambers, and subsequently published in 1958 as The British Rubber Industry.

Od roku 1946 do roku 1953 vyučoval ekonomickou historii na Univerzitě v Nottinghamu, a v té době dodělal disertační práci na britský gumárenský průmysl, kterou vedl profesor J. D. Chambers, a následně ji vydal v roce 1958 jako publikaci Britský gumárenský průmysl.


He did spend 1950-51 in the US on a Houblon-Norman fellowship, and the summer of 1952 at the universities of Illinois, Harvard and New York.

Skutečně strávil roky 1950-51 v Americe jako výzkumník na Houblon-Norman a léto 1952 na Illinoiské, Harvardské a Newyorské univerzitě.


In 1953 he left Nottingham permanently for Illinois.

V roce 1953 definitivně opustil Nottingham a přešel do Illinois.


Why Woodruff chose to gloss over this part of his career is unknown.

Není známo, proč Woodruff tuto část své kariéry přešel.


Muslim graves desecrated as Austria swings to the right

Muslimské hroby znesvěceny po rakouském pravicovém zlomu


Heinz-Christian Strache, left of the Austrian right-wing Austrian Freedom Party and Filip Dewinter of Belgian right wing party Vlaams Belang, take part in a manifestation to present the organisation of "Cities against Islamisation" in Antwerp, Thursday 17 January 2008.

Heinz-Christian Strache, vlevo, z rakouské pravicové strany Svobodných a Filip Dewinter z belgické pravicové strany Vlaams Belang se účastní manifestace, která prezentovala v Antverpách ve čtvrtek 17. ledna 2008 organizaci "Města proti islamizaci".


They carry traffic-style signs depicting mosques with a red line running through.

Nesou cedule podobné dopravním značkám, které zobrazují mešity přeškrtnuté červenou čárou.


Police are blaming far Right extremists for desecrating a Muslim cemetery in Austria, the same weekend that the political parties of the far Right made huge gains in the country's general election.

Policie obviňuje pravicové extremisty ze znesvěcení muslimského hřbitova v Rakousku o stejném víkendu, ve kterém extrémně pravicové strany dosáhly obrovských zisků ve všeobecných volbách.


Over 90 graves were severely damaged at the cemetery in Traun, near Linz, some time between Friday night and this morning, in what police believe was an organised action.

Přes 90 hrobů na hřbitově v městečku Traun v blízkosti Linze bylo někdy mezi pátečním večerem a tímto ránem těžce poničeno a policie je přesvědčena, že šlo o organizovanou akci.


The offenders sprayed Jewish symbols such as the Star of David over some of the graves, but detectives believe this may have been a bid to disguise the motives of extremists driven by a hatred of Muslim immigrants.

Viníci nasprejovali na některé hroby židovské symboly jako například Davidovu hvězdu, avšak detektivové jsou přesvědčeni, že to mohl být pokus o zamaskování motivů extremistů vedených nenávistí k muslimským imigrantům.


It is not clear whether the incident was in any way related to the elections.

Není jasné, zda byl tento incident jakkoli propojen s volbami.


A spokesman for the local Islamic Community said they were "deeply shocked" at the news of the desecration, which comes as the Muslim religious month of Ramadan nears its end.

Mluvčí zdejší islámské komunity řekl, že jsou "hluboce šokováni" zprávami o znesvěcení, které přichází ve chvíli, kdy se blíží ke konci muslimský postní měsíc Ramadán.


Austria is meanwhile embarking on a round of soul-searching following its swing to the right in yesterday's parliamentary elections.

Rakousko mezitím vstupuje do kola hledání vlastní duše poté, co se zhouplo doprava ve včerejších parlamentních volbách.