Is there finally some relief from annoying robocalls?

Kas tüütute robotkõnede vältimiseks on viimaks lahendus?


For Michael Rizzo, answering the phone is too often a waste of time.

Michael Rizzo jaoks on telefonile vastamine tihtipeale ajaraiskamine.


His Sports City Pizza Pub in Buffalo, New York, depends on customers calling to order wings, pizza and potato skins.

Tema Buffalos New Yorgis asuv Sports City Pizza Pub sõltub sellest, et kliendid helistavad ning tellivad kanatiibu, pitsat ja kartulilootsikuid.


But much of the time, it's an automated message pushing a scam.

Kuid suure osa ajast on tegemist automaatsõnumitega, mis üritavad pettust läbi suruda.


"It's getting to the point where it's blocking other callers from coming in," the 24-year-old bar owner said.

"Asi on jõudmas sinnamaani, et see ei võimalda teistel helistajatel meid kätte saada," ütles 24-aastane baariomanik.


Over the past year, prodded by the government, cellphones have added new tools to counteract unwanted "robocalls."

Viimase aasta jooksul on mobiiltelefonidele lisatud valitsuse innustusel uusi tööriistu soovimatute "robotkõnede" takistamiseks.


The Federal Communications Commission has proposed letting phone companies block more spam and is hoping to deter scammers with big fines.

Federal Communications Commission on teinud ettepaneku võimaldada telefoniettevõtetel blokeerida rohkem rämpskõnesid ja loodab peletada petiseid suurte trahvidega.


Experts say these steps are not a cure-all, but they're a good start.

Ekspertide sõnul ei ole need sammud lõplik lahendus, aga need on hea algus.


The federal and state "Do Not Call" lists are supposed to protect people from unwanted calls from telemarketers.

Föderaalsed ja osariiklikud mitte-helistada-loendid peaksid kaitsma inimesi soovimatute kõnede eest kaugturustajatelt.


But scammers don't care about breaking the law.

Ent pettureid ei huvita, et nad seadust rikuvad.


Scammers reach people cheaply and easily using "autodialers," which spew out a large number of calls automatically.

Petturid jõuavad inimesteni odavalt ja hõlpsalt, kasutades "automaatvalijaid", mis teevad korraga automaatselt rohkelt kõnesid.


It's estimated that Americans receive tens of millions of robocalls every day.

Hinnanguliselt saavad ameeriklased päevas kümneid miljoneid robotkõnesid.


Not all of them are fraudsters, of course.

Kõik neist ei ole loomulikult petturlikud.


Pharmacies send automated messages about prescriptions being filled.

Apteegid saadavad näiteks automatiseeritud sõnumeid retseptide täitmise kohta.


But too often, it's this: you owe the IRS money; it's Microsoft calling to fix your computer; free cruises!

Kuid liigagi tihti on olukord järgmine: oled maksuametile raha võlgu; Microsoft helistab, et su arvuti korda teha; pakutakse tasuta kruiisi!


And spam callers have tricky technology that makes a phone's caller ID display a local or important-looking caller, like the IRS.

Lisaks kasutavad rämpshelistajad keerukat tehnoloogiat, mis näitab telefonis helistajana kohalikku või tähtsa väljanägemisega numbrit, nagu maksuamet.


Cracking down on "spoofed" numbers would make running a scam more difficult and save U.S. consumers millions of dollars, a group of state attorneys general said in an FCC filing.

"Tüssamiseks" mõeldud numbrite puhul sobivate meetmete rakendamine raskendaks pettusi ja aitaks hoida Ameerika Ühendriikide tarbijatel kokku miljoneid dollareid, nagu väitis osariikide peaprokuröride grupp FCC dokumendis.


Phone companies and independent apps can screen or block unwanted calls by checking them against databases of known problem numbers and analyzing suspicious behavior, like a number that's calling lots of people on Do Not Call lists.

Telefoniettevõtted ja sõltumatud rakendused suudavad sõeluda või blokeerida soovimatuid kõnesid, võrreldes neid teadaolevate probleemsete numbrite andmebaasidega ja analüüsides kahtlast käitumist, nagu number, mis helistab paljudele inimestele mitte-helistada-loendites.


Wireless carriers also have tools that flag incoming calls with warnings like "scam likely," but they aren't available on all phones, or to many prepaid customers.

Juhtmevaba teenuse pakkujatel on samuti tööriistu, mis lisavad sissetulevatele kõnedele selliseid hoiatusi nagu "Tõenäoliselt pettus", kuid need ei ole kõigis telefonides ega paljudele ettemakstud kaardiga klientidele saadaval.


The versions from Verizon and Sprint cost extra.

Verizonilt ja Sprintilt saab need tellida lisatasu eest.


A few Android phones, including Google's Pixel, screen spam calls for free.

Mõned Android-telefonid, sh Google'i Pixel, sõeluvad rämpskõnesid tasuta.


Jen Vargas, 39, a multimedia producer from Orlando, Florida, said her AT&T app flags and blocks some fraudulent calls to her cellphone, but she's given up with the landline.

Multimeediaprodutsent Jen Vargas (39) Orlandost Floridast ütles, et tema AT&T rakendus märgistab ja blokeerib teatud petukõned tema mobiiltelefonis, kuid telefoniliinide osas on ta loobunud.


"Very rarely do I pick up a call from a number I don't know," Vargas said.

"Võtan väga harva vastu kõnesid numbritelt, mida ma ei tea," ütles Vargas.


Apps including YouMail and Nomorobo offer relief on home phones for free, with limitations.

Rakendused nagu YouMail ja Nomorobo pakuvad kodutelefonidele tasuta, kuid piirangutega leevendust.


With YouMail, your carrier must allow "conditional call forwarding," which forwards calls if a line is unanswered or busy.

YouMaili puhul peab operaator lubama "tingimuslikku kõnede suunamist", mis suunab kõned edasi, kui liinile ei vastata või see on hõivatud.


Nomorobo isn't available through all home phone providers and won't work with older, copper-based landlines.

Nomorobo ei ole kõigi koduse telefoniteenuse pakkujate puhul saadaval ega tööta vanemate, vasepõhiste telefoniliinidega.


You can also buy gadgets, some pretty clunky, that block calls on home phones.

Võimalik on osta ka vidinaid, mõned neist küllaltki rohmakad, mis blokeerivad kodutelefonides kõnesid.


Verizon is also testing warnings about suspicious calls on a home phone's caller ID display.

Verizon testib samuti kahtlaste kõnede kohta hoiatuste kuvamist kodutelefonide numbrikuval.


Phone companies can already block some calls that are being faked.

Telefoniettevõtted suudavad juba blokeerida teatud kõnesid, mis on petturlikud.


The FCC has proposed rules to formalize that practice and permit them to block other calls they suspect are scams.

FCC on pakkunud välja eeskirjad taolise praktika formaliseerimiseks ja teiste pettuses kahtlustatavate kõnede blokeerimise lubamiseks.


That means Verizon can block a toll-free number that accepts calls for a bank but never initiates a call.

See tähendab, et Verizon võib blokeerida maksuvaba numbri, mis võtab tasu eest kõnesid vastu, kuid ei algata ise kunagi ühtegi.


Carriers would also be able to block calls they know aren't legitimate, like a number with a 911 area code.

Operaatoritel oleks ühtlasi võimalik blokeerida kõnesid, mille puhul nad teavad, et need ei ole õigusjärgsed, nt 911 suunakoodiga numbrid.


Need eeskirjad vajavad veel viimistlemist.


Maureen Mahoney, a public policy fellow at the nonprofit Consumers Union, said the development is "promising," but won't protect consumers from all unwanted calls.

Maureen Mahoney, avaliku korra aspirant mittetulunduslikus tarbijate liidus, ütles, et need arengud on "lootustandvad", kuid ei kaitse tarbijaid kõigi soovimatute kõnede eest.


For one thing, "Do Not Call" lists don't apply to certain types of callers, such as debt collectors and political campaigns.

Esiteks ei rakendu mitte-helistada-loendid teatud tüüpi helistajatele, nagu võlakogujad ja poliitilised kampaaniad.


In addition, Mahoney said, the FCC rules would cover only faked numbers.

Lisaks kataksid FCC eeskirjad Mahoney sõnul ainult võltsitud numbreid.


Kõik robotkõned ei ole mõeldud tüssamiseks.


Consumers Union wants phone companies to make call-blocking tools available to all consumers for free.

Tarbijate liit soovib, et telefoniettevõtted teeksid kõnede blokeerimise tööriistad kõigile tarbijatele tasuta kättesaadavaks.


In the longer term, the FCC supports industry efforts to verify that callers are really who they say they are.

Pikemas perspektiivis toetab FCC tööstusharu püüdeid kinnitada, et helistaja on tõesti see, kes ta väidab end olevat.


Perhaps one day, you'll see a green checkmark on your smartphone when the caller is legitimate.

Ehk ühel päeval on võimalik näha nutitelefoni ekraanil rohelist linnukest, kui helistaja on õigusjärgne.


U.S. Telecom, the phone-company lobby, says rolling this out could take a few years, but would prove powerful against robocallers.

Telefoniettevõtete lobist U.S. Telecom ütleb, et selle kasutusele võtmiseks võib kuluda mitu aastat, kuid see oleks robothelistajate vastu võimas tööriist.


The FCC is also seeking ways to stop annoying calls from dogging consumers when they change numbers.

FCC otsib ühtlasi viise, kuidas lõpetada tüütute kõnete järgnemine tarbijatele, kes vahetavad numbrit.


Today, if you sign up for Do Not Call but then get a new number, a marketer may not know and could pester you on your new line.

Kui registreerida end praegu mitte-helistada-loendisse, kuid hankida endale hiljem uus number, ei pruugi turustaja seda teada ja võib uuel liinil tülitama hakata.


"Robocallers aren't going away," said Aaron Foss of Nomorobo, a call-blocking service for cellphones and home phones.

"Robothelistajad ei kao kuhugi," ütles Aaron Foss Nomorobost, mis on mobiil- ja kodutelefonidele mõeldud kõnede blokeerimise teenus.


"These guys are criminals and they're going to find their way around any system.

"Nad on kriminaalid ja leiavad uue viisi, kuidas mis tahes süsteemist mööda minna.


But it's our job to make sure we make it as difficult for them as possible."

Aga meie töö on teha see nende jaoks võimalikult keeruliseks."


There are common-sense measures for consumers to follow.

On mitu loogilist abinõu, mida tarbijad peaksid rakendama.


Don't answer the phone if you don't recognize the number.

Ärge vastake telefonile, kui te ei tunne numbrit.


Yes, this is impractical on business phone lines, like Sports City's.

Jah, see ei ole kahjuks praktiline ettevõtete kõneliinide puhul, nagu Sports City's.


Don't talk to them or press any buttons.

Ärge rääkige vastu ega vajutage ühtegi nuppu.


If you engage with them, they might flag you as someone who's responsive and inundate you with more calls.

Kui suhtlete nendega, võivad nad märkida teid kellenagi, kes reageerib, ja matta teid rohkemate kõnede alla.


Block the number after the call, if possible.

Võimaluse korral blokeerige number pärast kõnet.


If you have privacy concerns, check the app's policy to see if it's sharing your call or contacts data with marketers.

Kui teil on privaatsusega seoses muresid, kontrollige rakenduse eeskirju, et näha, kas see jagab teie kõne- või kontaktandmeid turustajatega.


Don't give callers personal information, like bank account or Social Security numbers.

Ärge esitage helistajatele isiklikke andmeid, nagu pangakonto või sotsiaalkindlustuse number.


United Nordea and DNB bank to become reality at end of year

Nordea ja DNB ühendpank saab reaalsuseks aasta lõpus


The merger of DNB and Nordea Baltic units into a financial group called Luminor will become a reality in the last quarter of the year, Äripäev reports.

DNB ja Nordea Balti üksuste Luminori nime kandvaks finantsgrupiks ühinemine saab teoks alles selle aasta viimases kvartalis, kirjutab Äripäev.


Opening its doors as a single legal corporation has been postponed several times.

Ühises juriidilises kehas uste avamine on üha edasi lükkunud.


After publication of merger plans last summer, the banks indicated that the completion of the transaction might fall into the second quarter.

Pärast ühinemisplaanide avalikustamist mullu suvel viitasid pangad, et tehingu lõpuleviimine võiks jääda teise kvartalisse.


In April, however, DNB’s head of communications said it would be postponed to the third quarter.

Aprillis ütles aga DNB kommunikatsioonijuht, et asi lükkub kolmandasse kvartalisse.


Namely, the Swedish Financial Supervision Authority gave Luminor additional instructions to be fulfilled, given the reginal importance of the united bank.

Nimelt andis Rootsi finantsinspektsioon Luminorile ühendpanga regionaalset olulisust arvestades täitmiseks lisajuhised.


Russian railway looking into possibility of launching St. Petersburg-Kaliningrad-Berlin passenger train

Venemaa raudtee uurib võimalust panna käima Peterburi-Kaliningradi-Berliini reisirong


A Russian railway is looking into the possibility of launching a St. Petersburg-Berlin train line that would go via Kaliningrad, Kaliningrad Railway director Viktor Golomolzin told Interfax Severo-Zapad.

Venemaa raudtee uurib võimalust panna käima Berliini-Peterburi rongiliin Kaliningradi kaudu, teatas Kaliningradi raudtee direktor Viktor Golomolzin Interfax Severo-Zapadile.


Passenger traffic monitoring shows that from the economic standpoint, it is barely possible to restore Kaliningrad-Berlin train service.

Reisiliikluse monitooring räägib sellest, et majanduslikust seisukohast on Kaliningradi-Berliini rongide taas käimapanemine vaevalt võimalik.


And we are offering another route – Berlin-Kaliningrad-St. Petersburg.

Ja meie pakume teist marsruuti - Berliin-Kaliningrad-Peterburi.


The technical possibilities for this exist in regard to both infrastructure and rolling stock,” said Golomolzin.

Tehnilised võimalused selleks on olemas nii infrastruktuuri kui ka veeremkoosseisu osas", ütles Golomolzin.


Golomolzin also noted that there already exist Russian trains that can switch rail gauge and continue travel on the European track gauge.

Veel märkis Golomolzin, et juba on olemas Vene rongid, millel saab vahetada rööpmelaiust ja jätkata liikumist Euroopa rööpmelaiusel.


Golomolzin believes this path is promising, as currently inhabitants of St. Petersburg and all of northwest part of Russia have to go through Moscow and Brest when travelling to Germany.

Golomolzin leiab, et see suund on perspektiivikas, sest praegu peavad Peterburi ja kogu Venemaa loodeosa elanikud sõitma Saksamaale läbi Moskva ja Bresti.


A route through Latvia is being discussed as a possible variant, Latvian Railways (Latvijas Dzelsceļš) press representative Māris Ozols confirmed to Latvian Delfi, saying that there is currently no concrete decision but that the variant is under discussion.

Võimaliku variandina arutatakse marsruuti läbi Läti, kinnitas Läti Delfile Läti raudtee (Latvijas Dzelzceļš) pressiesindaja Māris Ozols, kelle sõnul praegu mingit konkreetset otsust ei ole, aga variant on arutusel.


Latvian Railways and its partners, including Russian Railways, is looking for a possibility to increase competitiveness in servicing passenger flows, so that railway transport could compete with road transport.

Läti raudtee otsib koos partnerite, sealhulgas Venemaa raudteega võimalust konkurentsivõime tõstmiseks reisijatevoo teenindamisel, et raudteetransport saaks konkureerida maanteetranspordiga.


Chinese firm that came to Estonia last year immediately posts 100 million euro turnover

Mullu Eestisse tulnud Hiina firma tegi kohe 100 miljonit eurot käivet


The Chinese-owned agricultural produce seller Agritera, which launched operations only last year, attained a turnover of nearly 100 million euros

Hiinlaste omanduses põllumajandustoodangu müüja Agritera, mis alustas tegevust alles eelmisel aastal, saavutas käibeks pea 100 miljonit eurot.


Close to 2 million euros in profit was earned, Äripäev reports.

Kasumit teeniti ligi 2 miljonit eurot, kirjutab Äripäev.


The company’s annual report shows that Agritera OÜ, engaged in purchasing and wholesaling agricultural produce, had sales revenue of 100.6 million euros in 2016.

Ettevõtte majandusaasta aruandest selgub, et põllumajandustoodangu kokkuostu ja hulgimüügiga tegeleva Agritera OÜ müügitulu ulatus 2016. aastal 100,6 miljoni euroni.


1.91 million euros in profit was earned.


The company was not in business a year earlier.

Aasta varem ettevõttes majandustegevust ei toimunud.


The company employed an average of 3 people last year. It had no employees in 2015.

Ettevõttes töötas mullu keskmiselt 3 inimest, 2015. aastal töötajaid ei olnud.


Turnover per employee was 33.6 million euros and the average gross pay was 316 euros per month.

Käive töötaja kohta ulatus 33,6 miljoni euroni, keskmine brutotasu oli 316 eurot kuus.


We already have a four-day work week, but not the kind we want

Meil juba on neljapäevane töönädal, aga mitte selline nagu ootame


Open office. Photograph: Scanpix, PantherMedia / Wavebreakmedia ltd

Avatud kontor.Foto: Scanpix, PantherMedia / Wavebreakmedia ltd


Unbeknownst to them, many Estonians already have the four-day work week they crave.

Paljudel eestlastel juba on nende endi teadmata ihaldatud neljapäevane töönädal.


Yet it’s not the kind they would want, reports Äripäev.

Ent mitte selline, nagu nad ootaks, kirjutab Äripäev.


It is a product of modern office planning – in other words, an open office.

Selle on loonud moodne tööruumide planeerimine ehk avatud kontor.


According to the prestigious management periodical Harvard Business Review, an employee in an office without walls spends close to 1.5 hours a day – almost an entire work day per week – doing nothing.

Seinteta büroos kulub maineka juhtimisajakirja Harvard Business Review andmeil töötajail ligi 1,5 tundi päevas ehk peaaegu terve tööpäev nädalas tühja.


Yet while a four-day work week usually is taken to mean four days at work and three days off, this sort of forced solution is inferior to it.

Ent kui neljapäevase töönädala all peetakse silmas nelja töö- ja kolme puhkepäeva, siis on selline sunnitud lahendus sellest kehvem.


Instead of being spent with family or on hobbies or recuperating, the 1.5 hours taken away from working time consists of problems concentrating, interruptions of work, increasing irritation and anxiety and problems, diminished motivation for working.

Tööajast võetud 1,5 tundi on perega ja hobide või puhkusega veedetud taastumisaja asemel sisustatud keskendumisraskustega, töö tegemise segamisega, kasvava ärrituse ja ärevuse ning töötahte hääbumisega.


Kuidas finantseerida ettevõtte sõidukeid?


The changes in the consumer society have resulted in expanded possibilities for financing company vehicles – besides ordinary leasing, more and more companies are using full-service leasing or long-term car rentals, which imposes fewer obligations.

Muutunud tarbimisühiskonnas on laienenud ettevõtete sõidukite finantseerimisvõimalused - tavaliisingu kõrval on järjest enam ettevõtteid kasutamas ka täisteenusliisingut või hoopis kohustustevabamat pikaajalist autorenti.


Leasing and car hire are two clearly different financial transactions, which involve different sorts of obligations and expectations but which often cause confusion.

Sõiduki liisimine ja rentimine on kaks selgelt erinevat finantstehingut, mis hõlmavad erisuguseid kohustusi ja ootusi, kuid mis sageli siiski segadust tekitavad.


The Estonian sale and marketing director of international car rental company AVIS Villi Tõld said companies were visibly moving toward full-service leasing and increasingly using the option of long-term car hire.

Rahvusvahelise autorendi ettevõtte AVIS Eesti müügi- ja turundusjuhi Villi Tõldi hinnangul on näha, et ettevõtted liiguvad üha enam täisteenusliisingu suunas ja ka järjest rohkem kasutatakse pikaajalist rentimise võimalust.


Tõld cited the main questions that can be answered to choose the suitable means of using a vehicle.

Tõld tõi välja peamised küsimused, millele vastuseid otsides on võimalik valida endale sobilik sõiduki kasutamise viis.


The biggest difference between renting and leasing a car is the term of use.

Suurim erinevus auto rentimisel ja liisimisel on kasutamise aeg.


“It is wise to prefer leasing for longer use of a vehicle if the company plans to make use of the company vehicles for a longer term,” explained Tõld, adding that it would be wise to opt for ordinary leasing if the desire is to own the car, while full-service leasing or long-term car hire if one wishes to use the vehicle as a service – i.e. using the car every day but leaving the maintenance obligations to the service provider and giving up title to the car.

"Liisimist tasub eelistada pikemaajaliseks sõiduki tarvituseks, kui ettevõttel on plaan ärisõidukeid kauemaks perioodiks kasutusele võtta", selgitas Tõld, lisades, et tavaliisingu kasuks tasub otsustada, kui soovitakse sõidukit omada, täisteenusliisingu või pikaajalise rendi kasuks, kui sõidukit soovitakse kasutada kui teenust ehk igapäevaselt autot kasutada, kuid jättes hoolduskohustused teenuse pakkujale ning n-ö loobudes omandist.


“A rental car has a significantly shorter period of use than a leasing period, but many major car rental firms also offer long-term car hire, as renting a car is free of complicated contracts and the car can be returned at any time,” said Tõld in detailing the different possibilities of renting a car.

"Rendiautol on liisinguperioodist tunduvalt lühem kasutusperiood, kuid paljud suuremad autorendiettevõtted pakuvad ka pikaajalist autorenti, kus auto rentimine toimub ilma keeruliste lepinguteta ja vabatagastusega", tutvustas Tõld erinevaid auto rentimise võimalusi.


Upon the end of an ordinary leasing contract, the lessee becomes the car owner.

Tavaliisingu lõppemisel saab rentnikust auto omanik.


“In the case of full-service leasing, it is possible at the end of the leasing period to continue the lease payment on the same or better conditions, getting in its place an equivalent new vehicle that meets the company’s needs,” he said, emphasizing that as consumer society is moving increasingly toward service-centred consumption, ownership of a vehicle is an additional obligation for the company.

"Täisteenusliisingu puhul on liisinguperioodi lõppedes võimalik jätkata samadel või parematel tingimustel liisingumaksega, saades asemele samaväärne uus sõiduk, mis vastab ettevõtte vajadustele", sõnas ta, rõhutades, et kuna tarbimisühiskond liigub järjest enam just teenusekesksele tarbimisele, siis on sõiduki omamine täiendav kohustus ettevõttele.


In addition, full-service leasing comes with the option of buying the car on agreed-upon conditions, if this is desired.

Lisaks on täisteenusliisingu puhul võimalus soovi ja kokkulepitud tingimuste alusel auto ka endale osta.


There is no such possibility when renting and only the period of use is paid for.

Rentimisel antud võimalust aga pole ning makstakse ainult kasutusperioodi eest.


Leasing a car generally takes place at dealerships and auto rent takes place in the rental office of a car rental firm.

Auto liisimine toimub üldjuhul autofirmade esindustes ning auto rentimine rendiettevõtete rendikontorist.


Dealerships do primarily sell cars, but they also offer leasing and, in some cases, car rental.

Autofirmade esindused tegelevad küll esmajoones sõidukite müügiga, kuid pakuvad samuti ka liisingu võimalust ning mõnel juhul ka autorenti.


Rental companies, however, have the exclusive objective of hiring out cars.

Rendifirmadel on aga autod ainueesmärgiga neid välja rentida.


Tõld said that the reasons for using rental service are different – many companies hire company cars; in addition, it is convenient to use the service on business strips or while on holiday or if one’s own car is in the shop.

Tõld sõnas, et rentimisteenuse kasutamise põhjused on erinevad - paljud ettevõtted rendivad ametisõidukeid, lisaks on teenust mugav kasutada komandeeringus või puhkusel olles või kui enda auto on paranduses.


“In the case of company cars, there an increasing changeover to full-service leasing, which gibes the customer transparency of costs, savings on time in the car buying, use and return process, and more convenience,” said the sales and marketing director regarding the growing leasing trend.

"Ametisõidukite puhul minnakse üha enam üle täisteenusliisingule, mis pakub kliendil kulude läbipaistvust, ajalist kokkuhoidu sõidukite ostu-, kasutus- ning tagastusprotsessis ning suuremat mugavust", tutvustas müügi- ja turundusjuht kasvavat liisingutrendi.


Each year, more and more companies are using full-service leasing for their fleet of cars, thus optimizing their spending and focusing on their main activity.

Iga aastaga kasutab aina rohkem ettevõtteid oma autopargi puhul täisteenusliisingut, optimeerides niimoodi oma kulutusi ja keskendudes nende põhiärile.


What is the service-based insurance coverage like?

Milline on teenusepõhine kindlustuse katvus?


While in the case of a leased car, comprehensive and TPL motor insurance are obligatory, rental cars usually are covered by basic insurance with the additional decision to be made of opting for accident insurance, theft or comprehensive insurance. “If we compare ordinary leasing with full-service leasing, the customer gets a more for an equivalent monthly payment, as in addition to the vehicle and insurances, the monthly payment also covers regular maintenance, 24h breakdown assistance, tyre changes and other agreed services,” explained Tõld.

Kui liisitud auto puhul on kohustuslik kasko- ja liikluskindlustus, siis rendiauto on enamasti kaetud baaskindlustusega ning lisaks tuleb otsustada, kas võtta juurde näiteks avariikindlustus, varguskindlustus või täiskindlustus. "Kui võrrelda aga tavaliisingut täisteenusliisinguga, siis saab klient samaväärse kuumakse juures rohkem, kuna lisaks sõidukile ja kindlustustele katab kuumakse ka autode korralised hooldused, ööpäevaringse abi, rehvivahetused ja muud kokkulepitud teenused", selgitas Tõld.


“While any vehicle can be chosen for an ordinary lease, in the case of full-service leasing, the service provider helps choose a car that meets the company’s needs and wishes, taking into account the usage functionality as well,” he said in comparison, stressing that full-service leasing will definitely help to optimize the spending related to the company’s motor fleet.

"Kui tavaliisingusse saab võtta ükskõik millise uue sõiduki, siis täisteenusliisingu puhul aitab teenusepakkuja valida ettevõtte soovidele ja vajadustele vastava sõiduki, mis arvestab ka kasutamise funktsioone", võrdles ta, rõhutades, et täisteenusliising aitab kindlasti optimeerida ettevõtte autoparkidega seotud kulutusi.


“The selection of rental cars however depends on the service provider’s car hire fleet – different rental companies’ fleets offer both small and economical vehicles for city traffic and luxurious ones for business meetings,” described Tõld.

"Rendisõidukite valik sõltub aga teenusepakkuja rendiautode pargist - erinevad rendiettevõtted pakuvad enda sõidukipargis nii väiksest ja ökonoomset sõidukit linnaliikluses kasutamiseks kui ka luksuslikku sedaanini ärikohtumisteks", kirjeldas Tõld.


During a busy rental period, of course, it may happen that the desired car is rented out, but making an early booking helps counter this.

Tihedal rentimisperioodil võib muidugi juhtuda, et soovitud auto on juba välja renditud, kuid selle vastu aitab soovitud sõiduki varakult ette broneerimine.


When choosing between leasing or renting, first one should get clear on one’s goals – how long a time one wishes to use the vehicle for, and what are the long-term plans in connection with the car.

Valides liisimise või rentimise vahel, tuleks esmalt selgeks teha oma eesmärgid - kui pikaks ajaks on soov sõidukit kasutada ning mis on pikaajalised plaanid seoses autoga.


Certainly, it would be wise to familiarize oneself with the different conditions and obligations of the services.

Kindlasti tasub hoolikalt tutvuda ka teenuste erinevate tingimuste ning kohustustega.


How one man built a $51m theme park for his daughter

Kuidas üks mees ehitas oma tütrele 51 miljonit dollarit maksnud teemapargi


A father from Texas realised there were no theme parks where his disabled daughter could play.

Üks Texases elav isa avastas, et ei ole ühtegi teemaparki, kus tema puudega tütar saaks mängida.


Gordon Hartman had just got out of the swimming pool on a family holiday, when his 12-year-old daughter Morgan went up to some children playing in the water.

Gordon Hartman oli just perepuhkusel basseinist välja tulnud, kui tema 12-aastane tütar Morgan lähenes teistele vees mängivatele lastele.


She tried to make friends with them but they quickly left the pool.

Ta püüdis nendega sõbruneda, aga nad lahkusid kiiresti basseinist.


Hartman thinks they shied away from her because they didn't know how to react to someone with a disability - Morgan has the cognitive understanding of a five-year-old as well as a form of autism.

Hartman arvab, et nad ehmusid ära, kuna nad ei tea, kuidas kohelda puudega inimesest - Morganil on viieaastase kognitiivne arusaam ja ka teatud autismi vorm.


When you meet her you will always get a smile and she will always want to offer a hug.

Temaga kohtumine toob alati naeratuse suule ja ta soovib kahtlemata kallistada.


But there were so many times we couldn't take her places," he says.

Kuid on olnud palju kordi, kus me pole saanud teda erinevatesse kohtadesse viia," ütleb ta.


Hartman and his wife Maggie asked other parents where they could take their daughter - somewhere she would feel comfortable, and others would feel comfortable interacting with her.

Hartman ja tema abikaasa Maggie küsisid teistelt vanematelt, kuhu nad võiksid oma tütre viia - kuhugi, kus ta tunneks end mugavalt ja teised tunneksid end temaga suheldes samuti hästi.


"We realised such an inclusive place didn't exist," says Hartman.

"Jõudsime järeldusele, et sellist kaasavat kohta pole olemas," räägib Hartman.


So in 2007 he decided to build it himself.

Seega otsustas ta 2007. aastal selle ise ehitada.


A former property developer, he sold his homebuilding businesses in 2005 to set up The Gordon Hartman Family Foundation, a non-profit organisation that seeks to help people with disabilities.

Endine kinnisvaraarendaja müüs oma koduehitusettevõtted aastal 2005 maha, et rajada The Gordon Hartman Family Foundation - mittetulundusühing, mis aitab puudega inimesi.


Then he set about creating the "world's first ultra-accessible theme park."

Seejärel alustas ta "maailma esimese ülimalt juurdepääsetava teemapargi" loomist.


"We wanted a theme park where everyone could do everything, where people with and without special needs could play," Hartman says.

"Soovisime luua teemapargi, kus kõik saavad teha kõike, kus saavad mängida nii erivajadustega kui ka erivajadusteta inimesed," sõnab Hartman.


He brought together doctors, therapists, parents and other people with and without disabilities to consult on the facilities.

Ta kutsus kokku arstid, terapeudid, vanemad ja teised puudega ja puudeta inimesed, et rajatisega seoses nõu pidada.


These were built on the 25-acre site of a disused quarry in San Antonio, Texas.

Need püstitati 10-hektarilisse mahajäetud karjääri San Antonios Texases.


The park, called Morgan's Wonderland, cost $34m (£26m) and opened in 2010.

Park nimega Morgan's Wonderland maksis 34 miljonit dollarit (26 miljonit naela) ja avati aastal 2010.


Attractions include a fully-accessible Ferris wheel, adventure playground and miniature train.

Atraktsioonide hulka kuuluvad täielikult juurdepääsetav vaateratas, seiklusi pakkuv mänguväljak ja minirong.


Visitors regularly tell Hartman it is the first time they've been able to experience such attractions.

Külastajad ütlevad Hartmanile tihti, et neil oli võimalik alles esimest korda selliseid atraktsioone kogeda.


There is also a carousel with specially designed chariots for wheelchairs that go up and down alongside the animals.

Olemas on ka karussell, millel on spetsiaalselt ratastoolidele disainitud tõllad, mis liiguvad loomade kõrval üles ja alla.


However, Hartman reveals Morgan was at first wary of the ride.

Hartman tõdeb aga, et Morgan oli alguses sõidu suhtes kartlik.


"When we opened she was too scared to go on it.

"Kui me avasime, ei julgenud ta sellele minna.


She didn't understand why it was going around and the animals were going up and down," Hartman says.

Ta ei saanud aru, miks see ringi käib ning miks loomad üles ja alla liiguvad," ütleb Hartman.


It was three years before Morgan would go on the carousel.

Kulus kolm aastat, enne kui Morgan oli nõus karussellile minema.


"First she would stand near it, then she'd get on an animal but we wouldn't start it.

"Algul seisis ta lihtsalt selle lähedale, siis istus ta loomale, aga me ei käivitanud sõitu.


It was a slow process but now she loves going on it.

See oli aeglane protsess, aga nüüd ta armastab sellega sõita.


Overcoming something she was scared of meant a lot to her.

Ülesaamine millestki, mis teda hirmutas, tähendas tema jaoks palju.


Little things achieved in play can make a big difference."

Mängides saavutatud väikesed asjad teevad suure vahe sisse."


Since it opened Morgan's Wonderland has received over a million visitors from 67 countries and from all 50 American states.

Alates selle avamisest on Morgan's Wonderlandi külastanud üle miljoni inimese 67 riigist ja kõigist 50 Ameerika osariigist.


A third of staff have disabilities and entrance is free to any guest with a condition.

Kolmandik personalist on puudega ja sisenemine on tasuta kõigile, kellel on mõni haigusseisund.


"I realised Morgan was one of the lucky ones because she had many of the things she needed.

"Mõistsin, et Morgan on üks õnnelikest, kuna tal on olemas paljud tema jaoks vajalikud asjad.


I didn't want cost to be a barrier for others with special needs," Hartman says.

Ma ei tahtnud, et hind oleks teistele erivajadustega inimestele takistuseks," ütleb Hartman.


"We open every year knowing we're going to lose over $1m (£750,000) and we need to recover that through fundraising and partners."

"Avame igal aastal, teades, et jääme vähemalt miljoni dollari (750 000 naela) jagu kahjumisse, ning peame selle tagasi teenima korjanduste ja partnerite abiga."


This year, the theme park was expanded with the opening of Morgan's Inspiration Island, a fully-accessible water park.

Sel aastal laiendati teemaparki Morgan's Inspiration Islandi ehk täielikult juurdepääsetava veepargi avamisega.


"Fewer people were visiting in July because the wheelchairs got too hot.

"Juulis külastas parki vähem inimesi, kuna ratastoolid muutusid liiga kuumaks.


So we decided to create a water park next door," Hartman says.

Seega otsustasime kõrvale veepargi rajada," räägib Hartman.


Parts of the island use warm water, which helps visitors with muscular problems.

Mõnes saare osas on kasutatud sooja vett, mis aitab lihasprobleemidega külastajaid.


Waterproof motorised wheelchairs are provided, which run on compressed air rather than batteries.

Saadaval on veekindlad motoriseeritud ratastoolid, mis töötavad suruõhu, mitte akudega.


There is also an accessible river boat ride.


Altogether, the water park cost $17m (£13m).

Veepark maksis ühtekokku 17 miljonit dollarit (13 miljonit naela).


"Yesterday a man came up to me at Inspiration Island and just held my hand," Hartman says.

"Eile tuli üks mees Inspiration Islandil minu juurde ja lihtsalt hoidis mul käest," räägib Hartman.


"He pointed to his son, who has acute special needs and started crying.

"Ta osutas oma pojale, kellel on tõsised erivajadused, ja hakkas nutma.


He said he hadn't been able to play in water before."

Tema sõnul ei olnud ta poeg saanud varem vees mängida."


Hartman says three out of four visitors to the park are not disabled, and that the park is having precisely the effect he hoped for.

Hartmani väitel ei ole kolm pargi igast neljast külastajast puudega ja pargil on just see mõju, mida ta lootis.


"It helps people realise that though we are different in some ways, actually we are all the same," he says.

"See aitab inimestel mõista, et kuigi me oleme teatud viisidel erinevad, oleme tegelikult täpselt ühesugused," ütleb ta.


"I saw one girl in a wheelchair go up to another girl without special needs, and they began playing together.

"Nägin, kuidas üks ratastoolis tüdruk läks teise, erivajadusteta tüdruku juurde ja nad hakkasid koos mängima.


Hartman isn't planning to open any more parks, despite receiving hundreds of letters and emails from people who want one in their own area.

Hartmanil ei ole plaanis rohkem parke avada, kuigi ta on saanud postiga ja meili teel sadu kirju inimestelt, kes sooviksid ka enda naabrusesse parki.


Instead he is focusing on providing educational facilities to teenagers with special needs in San Antonio.

Selle asemel keskendub ta San Antonios erivajadustega noorukitele hariduslike rajatiste võimaldamisele.


"I know there are a lot of different organisations trying to build something like Morgan's Wonderland elsewhere and we'll continue to work with them," he adds.

"Ma tean, et on palju erinevaid organisatsioone, mis püüavad mujal midagi Morgan's Wonderlandi sarnast ehitada, ja me jätkame nendega koostöö tegemist," lisab ta.


He continues to take Morgan along to play at the theme park, where she is now something of a celebrity.

Ta võtab Morganit jätkuvalt teemaparki mängima kaasa - Morgan on seal nüüd omamoodi kuulsus.


"Kui ta siia tuleb, siis ta on nagu rokkstaar!


Lots of people want to talk to her and take her picture, she's very good with it," Hartman says.

Paljud inimesed soovivad temaga rääkida ja temaga koos pilti teha, ta tuleb sellega hästi toime," ütleb Hartman.


Now 23, Morgan continues to go from strength to strength.

Morgan, kes on nüüd 23-aastane, saab asjadega aina paremini hakkama.


"She talks more now and most of her physical issues have been taken care of through numerous surgeries.

"Ta räägib nüüd rohkem ja enamik tema füüsilistest probleemidest on arvukate operatsioonidega lahenenud.


We're so proud of how far she has come."

Me oleme nii uhked, et ta on nii kaugele jõudnud."


When Morgan visits she's happiest playing on the swings and in the sand zone, unaware of just how much she has helped others.

Kui Morgan parki külastab, meeldib talle kõige rohkem kiikedel ja liivaalal mängida, aimamata, kui palju ta on teisi aidanud.


"Morgan knows the park is named after her, but I don't think she understands the magnitude of what it represents and how it's changed lives," Hartman says.

"Morgan teab, et park on saanud nime tema järgi, aga ma ei usu, et ta mõistab, mida see tegelikult esindab ja kuidas see on elusid muutnud," sõnab Hartman.


"She doesn't realise how she has dealt with things in life has made her a true inspiration."

"Ta ei mõista, et see, kuidas ta on elus asjadega toime tulnud, on teinud temast tõelise inspiratsiooniallika."


Bid to trace drivers after girl raped twice in Witton

Üleskutse leida autojuhid seoses tüdruku kahe vägistamisega Wittonis


Police want to trace the drivers of two cars as part of an investigation into the rape of a 14-year-old girl.

Politsei püüab leida seoses 14-aastase tüdruku vägistamise uurimisega kaht autojuhti.


The teenager was attacked in the Witton area of Birmingham at about 02:00 BST on 26 July.

Teismelist rünnati Birminghamis Wittoni piirkonnas 26. juulil umbes kl 02:00 (BST).


Prior to that attack, she was raped at Witton station.

Enne seda rünnakut vägistati teda Wittoni jaamas.


A man has been charged in connection with the first incident.

Seoses esimese juhtumiga on ühele mehele süüdistus esitatud.


British Transport Police would like to speak to two drivers as part of their investigation.

Briti transpordipolitsei soovib rääkida uurimise osana kahe autojuhiga.


Police said the first car is a light coloured saloon-type vehicle.

Politsei sõnul on esimene auto heledat värvi sedaan.


Det Chf Insp Tony Fitzpatrick said: "We believe the driver of this vehicle spoke to the victim outside the station, prior to her being picked up by another person who then raped her in a car.

Uurija-vaneminspektor Tony Fitzpatrick sõnas: "Meil on alust uskuda, et selle sõiduki juht rääkis jaama juures ohvriga, enne kui teine isik ta peale korjas ja seejärel autos vägistas.


We'd like to know what was said during the conversation, and it may be that the driver can provide us with some vital details which will help our inquiries."

Me soovime teada, mida selle vestluse käigus öeldi. Lisaks võib juht teada tähtsaid üksikasju, mis aitaksid meid uurimisel."


The driver of the second vehicle, described as a red VW Sharan, is believed to have given the victim a lift home after she was raped a second time, police said.

Teise sõiduki juht, mis oli kirjelduste kohaselt punane VW Sharan, viis politsei sõnul ohvri tõenäoliselt pärast seda koju, kui teda oli teist korda vägistatud.


Cancer-nursing cat Genie named Cat of the Year

Vähipõetajast kass Genie nimetati aasta kassiks


A rescue cat that helped its owner through bone cancer treatment has been named National Cat of the Year.

Päästetud kass, kes oli oma omanikule luuvähiravi vältel toeks, nimetati riigi aasta kassiks.


Genie was honoured for comforting her owner Evie Henderson, 11, from Lincoln, through six rounds of chemotherapy.

Genie't tunnustati, kuna ta lohutas oma omanikku, Lincolnist pärit Evie Hendersoni (11), kuue keemiaraviseansi vältel.


Evie was diagnosed with bone cancer in March 2016 and said Genie's company helped her cope with several painful operations and long spells in hospital.

Evie'l diagnoositi luuvähk 2016. aasta märtsis ja Genie seltskond aitas tal enda sõnul mitme valuliku operatsiooni ja pikalt haiglas veedetud ajaga toime tulla.


The cat was recognised by feline charity Cats Protection at a ceremony in London.

Kassi tunnustas kasside heategevusorganisatsioon Cats Protection Londonis toimunud tseremoonial.


Image caption Evie said her cat supported her when she lost her long brown hair while receiving chemotherapy

Pildiallkiri: Evie sõnul oli kass talle toeks, kui ta kaotas keemiaravi tõttu oma pikad pruunid juuksed


She's always been there for me," said Evie.

Ta on minu jaoks alati olemas olnud," ütles Evie.


"She would come round my leg with the plaster and she would sit by my feet.

"Ta tuli mu kipsis jala juurde ja istus mu jalgade kõrval.


She would smell my plaster and she'd come up on to the sofa and do pitter-patter on my knee.

Ta nuusutas kipsi ja hüppas seejärel diivanile, et käppadega mu põlvel patsutada.


When I've been too ill to have friends round or go outside and I've been stuck in the house, she'd come round me and that made me a lot happier and gave me great comfort."

Kui ma olin liiga haige selleks, et sõbrad saaksid külla tulla või et välja minna, ning pidin istuma kodus, tuli ta minu juurde ja see muutis mind palju rõõmsamaks, pakkudes suurt lohutust."


Evie said she shared a special bond with her pet, which gave her tremendous support when she lost her hair while enduring the gruelling treatment.

Evie sõnul on tal oma lemmikloomaga eriline side, mis oli talle tohutuks toeks, kui ta kurnava ravi tõttu oma juuksed kaotas.


"It was very upsetting for me because I had long brown hair.

"See viis mind endast väga välja, kuna mul olid pikad pruunid juuksed.


But at the same time as it was spring, Genie was moulting as well so it was sort of like I'm losing my hair and Genie's losing her hair as well so that eased the shock of it all."

Aga kuna parasjagu oli kevad, ajas Genie samamoodi karva ja see, et mina kaotasin enda juukseid ja Genie enda omi, leevendas natuke kogu seda šokki."


Evie's father, Chris Henderson, said the cat had been a "great distraction" and described how Evie would watch video footage of her beloved pet from her hospital bed.

Evie isa Chris Henderson ütles, et kass on olnud "suurepärane tähelepanu hajutaja" ja kirjeldas, kuidas Evie'l oli kombeks haiglavoodis oma armastatud lemmikust videoid vaadata.


"Evie was in hospital for over 300 days so we spent a lot of time in hospital and it just gave her something to look forward to when she did have those few precious days at home."

"Evie oli haiglas üle 300 päeva, seega veetsime seal rohkelt aega, ja see pakkus talle midagi, mida oodata, kui ta mõneks väärtuslikuks päevaks koju pääses."


The 11-year-old said: "I missed her every day I was in hospital, and my family could tell she missed me.

11-aastane sõnas: "Ma igatsesin teda iga päev, kui ma haiglas olin, ja mu pere ütles, et tema igatseb mind ka.


She's my best friend and I honestly don't know what I would do without her."

Ta on mu parim sõber ja ma tõesti ei tea, mida ma ilma temata teeksin."


Business group urges cabinet to agree on Brexit transition

Ärigrupp kihutab valitsust tagant Brexiti üleminekutingimustes kokku leppima


One of the UK's biggest business lobby groups has urged the cabinet to stop "dancing around the edges" of Brexit.

Üks Suurbritannia suurim ärilobistide grupp õhutab valitsust lõpetama tantsu Brexiti äärealade ümber.


The Institute of Directors (IoD) called on the cabinet to come up with a "transitional agreement" to smooth the move to Brexit.

Institute of Directors (IoD) pöördus valitsuse poole palvega käia välja "üleminekuleping", et muuta Brexitiga edasiminek sujuvaks.


It wants it to bridge the "the Brexit Gap" between leaving the EU and setting up new trading arrangements.

Soovitakse, et valitsus looks üle "Brexiti lõhe" silla EL-ist lahkumise ja uute kaubanduskokkulepete püstitamise vahele.


It warned that without agreement, business faces "short-term chaotic cliff edges."

Grupp hoiatas, et ilma taolise lepinguta seisab äritegevusel ees "lühiajaline kaootiline kaljuserval kõikumine".


The group criticised the cabinet for engaging in what it called "a range of speculative arguments over transition."

Nad kritiseerisid valitsust "üleminekuga seoses kõikvõimalikes spekulatiivsetes vaidlustes" kaasalöömise eest.


In recent weeks cabinet members have given opposing views on how long a transition period would last and what it would involve.

Viimastel nädalatel on valitsuse liikmed esitanud vastuolulisi vaateid selle kohta, kui kaua üleminekuperiood kestab ja mida see endaga kaasa toob.


The IoD report Bridging the Brexit Gap: Options for Transition said: "Instead of dancing around the edges, this issue must become a policy discussion for the cabinet.

IoD aruandes "Brexiti lõhe silumine - võimalused üleminekuks" on kirjas: "Selle asemel et probleemi kaugelt kombata, peab valitsus tekitama selle teema ümber strateegilise arutelu.


This could minimise the growing level of confusion and uncertainty in this area."

See võiks minimeerida antud valdkonnas aina kasvavat segadust ja ebakindlust."


However, Gerard Lyons, an economist and leading figure in the Economists for Brexit group this week described concern about a "cliff-edge" Brexit as "alarmist talk" similar to the fear of the Y2K bug threat to computers at the turn of the millennium.

Gerard Lyons, majandusteadlane ja grupi Economists for Brexit juhtfiguur, kirjeldas sel nädalal aga muret "kaljuserval kõikuva" Brexiti üle kui "paanikatekitajate juttu", mis meenutab Y2K arvutiprogrammivea hirmu aastatuhande vahetusel.


Chancellor of the Exchequer Philip Hammond warned in June: "There is a large amount of business investment that is being postponed until business can see more clearly what the likely outcome of these discussions is."

Varakantsler Philip Hammond hoiatas juunis: "On suur hulk äriinvesteeringuid, mida lükatakse edasi, kuni ettevõtted näevad selgemalt, mis nende arutluste tõenäoline tulemus on."


Allie Renison, IoD head of EU and Trade Policy, said: "The Chancellor is right to worry about business investment stalling.

Allie Renison, IoD EL-i ja kaubanduspoliitika juht, ütles: "Kantsleril on õigus muretseda äriinvesteeringute venimise pärast.


This is among the most frequently considered changes to deal with Brexit, alongside relocation of operations to the EU.

See on talitluste EL-i ümberpaigutamise kõrval üks kõige sagedamini vaagitavatest muutustest, millega tuleb seoses Brexitiga tegeleda.


The latter is especially true for IoD members in Northern Ireland who are currently considering co-location or relocation."

Viimane kehtib eriti IoD Põhja-Iirimaal asuvate liikmete puhul, kes kaaluvad praegu ühispaiknemist või ümberpaiknemist."


The IoD suggests a range of options including: Doing a deal to extend the Article 50 deal beyond March 2019

IoD pakub välja mitmeid võimalusi, sh järgmised. Artikli 50 kokkuleppe pikendamine 2019. aasta märtsist edasi


Agreeing to stay longer under the rule of of EU law

Nõustumine jääma kauemaks EL-i seadusandluse valitsusalasse


Creating a transitional customs agreement, similar to the EU Customs Union

Üleminekulise tollilepingu loomine sarnaselt EL-i tolliliiduga


Ms Renison said: "The IoD has put forward this range of options for transition in the hopes that it sparks a proper debate on the practicalities of how best to Brexit.

Renison ütles: "IoD pakkus seoses üleminekuga need võimalused välja, lootes, et see sütitab kohase debati teemal, kuidas on kõige parem Brexit lõpuni viia.


Prioritising interim arrangements and thereby mitigating the risks of EU exit means the eventual opportunities aren't diminished by short-term chaotic cliff edges."

Vahepealsete korralduste prioriseerimine ja seeläbi EL-ist väljumise riskide leevendamine tähendab, et lühiajalised kaootilised kaljuserval kõikumised ei kahanda edaspidiseid võimalusi."


Professional sport in Australia is at the crossroads: some have travelled so far down the corporate path, they are too business-oriented to be called a sport.

Professionaalne sport seisab Austraalias ristteel: mõni ala on rännanud korporatiivsel teel niivõrd kaugele, et on spordi alla liigitamiseks liiga ärikesksne;


Others are retreating back along the amateur path, too inherently sport-minded to be considered a business.

teised naasevad amatööride maailma, mis on liiga spordikeskne, et seda äriks pidada.


The tortured delay in Cricket Australia reaching a pay deal with its players; the indecision of the Australia Rugby Union in sacking a team; the revolt by stakeholders of Football Federation Australia; rugby league's problems in achieving a functioning independent commission and the AFL's relentless push to be standard-bearers of social equity in the nation are evidence of this confusion.

Seda segadust tõendavad Cricket Australia (CA) piinarikkad viivitused mängijatega palgakokkuleppe saavutamisel, Austraalia ragbiliidu (ARU) otsustamatus meeskonna vallandamisel, Austraalia jalgpalliföderatsiooni (FFA) sidusrühmade ülestõus, ragbiliiga raskused funktsioneeriva sõltumatu komisjoni kokkupanekul ning Austraalia jalgpalliliiga (AFL) järeleandmatud püüded olla rahva seas sotsiaalse õigluse lipukandja.


John Wylie, an investment banker and chair of the Australian Sports Commission, has been active in taking the Olympic sports down the same route as the professional codes, installing businessmen with no elite experience in a sport as chairs.

Investeerimispankur ja Austraalia spordikomisjoni eesistuja John Wylie on püüdnud juhtida olümpiasporti aktiivselt professionaalsete liigadega samale teele, paigutades juhtivatele kohtadele ärimehi, kellel ei ole eliitseid kogemusi spordi vallas.


Mining giant Rio Tinto, with its reputation for union-busting tactics, was seen as the ogre in CA's problems in reaching an agreement with the Australian Cricketers Association.

Kaevandamisgiganti Rio Tintot, kellel on ametiühinguid taltsutava taktika kasutamise maine, nähti kollina CA probleemides Austraalia kriketimängijate liiduga (ACA) kokkuleppe saavutamisel.


CA chair David Peever is a former managing director of Rio Tinto Australia and recruited a Rio Tinto executive and an adviser to assist CA on the pay negotiations.

CA eesistuja David Peever on Rio Tinto Australia endine tegevjuhataja ja ta palkas CA-le palgaläbirääkimisteks appi Rio Tinto juhi ja nõuandja.


However, it would be a mistake to assume elite businessmen who take a ruthless approach to dealing with cricketers don't love sport.

Ekslik oleks aga arvata, et eliitärimehed, kelle lähenemine on kriketimängijatega suhtlemisel halastamatu, ei armasta seda spordiala.


Peever, for example, was a frequent attendee at Storm home games until he moved inter-state.

Peever oli näiteks Stormi kodumängude regulaarne külastaja, kuni ta kolis teise osariiki.


Nevertheless, the brutal negotiations between CA and the ACA and the stratospheric salaries paid has produced the perception that Australia's favourite summer pastime is now more of a business than a sport.

Sellest hoolimata on karmid läbirääkimised CA ja ACA vahel ning äärmiselt kõrged palgad jätnud mulje, et Austraalia suvine lemmikajaviide kuulub nüüd rohkem äri kui spordi valda.


By contrast, the inept leadership of the ARU by former NAB chief executive Cameron Clyne, in failing to cull an Australian Super Rugby team, has pushed the code back to its roots.

Vastupidiselt on aga ARU oskamatu juhi, NAB-i endise tegevjuhataja Cameron Clyne'i suutmatus noppida välja Australian Super Rugby meeskond surunud liiga tagasi selle juurte juurde.


Rugby union people now prefer to stroll down to a suburban oval to watch a game between amateur teams, while sipping on a beer and eating a hot dog.

Ragbiliidu inimesed eelistavad nüüd lonkida äärelinna staadionile, et vaadata mängu amatöörmeeskondade vahel, rüübates samal ajal õlut ja süües hot dog'i.


Rugby union boasts it has the most corporately qualified and diverse board in Australia, yet the failure of the code, when challenged by the demands of its international partners, exposes it as still too much of a sport to be a business.

Ragbiliit kiitleb, et neil on Austraalias korporatiivselt kõige kvalifitseeritum ja mitmekülgsem juhatus, kuid liiga ebaõnnestumised rahvusvaheliste partnerite nõuete täitmisel näitavad, et tegemist on endiselt liiga suures osas spordiga, et olla äri.


Both rugby league and soccer face problems over governance, with demands from stakeholders for more power.

Nii ragbiliigal kui ka jalgpallil on probleeme juhtimisega, kuna sidusrühmad nõuavad rohkem võimu.


The heads of both codes, the ARLC's John Grant and FFA's Steven Lowy, have demonstrated that their business skills have not been enough to achieve corporate stability.

Mõlema liiga esimehed, John Grant ARLC-st ja Steven Lowy FFA-st, on näidanud, et nende ärioskustest ei ole piisanud, et saavutada korporatiivset stabiilsust.


Grant, a former Kangaroo, led a successful IT company but was effectively absent from the game for 20 years.

Grant, endine Kangaroo, juhtis edukat IT-ettevõtet, kuid oli 20 aastat mängust täielikult eemal.


This became an asset when the newly formed ARLC needed an independent chair.

Sellest sai väärtus, kui värskelt moodustatud ARLC vajas sõltumatut eesistujat.


The code's stakeholders, none of whom trusted each other, decided that no one could sit on the commission if he/she had been involved with rugby league in any way in the previous three years, apart from being a passive fan.

Liiga sidusrühmad, kes ei usaldanud üksteist, otsustasid, et komisjoni töös ei saa osaleda keegi, kes on osalenud viimasel kolmel aastal ragbiliigas mis tahes moel, välja arvatud passiivse fännina.


The pendulum swung too far to business and the fans of the code have been seeking a saviour, one with a celebrated past in the sport, since.

Pendel liikus aga liiga kaugele ärilisele poolele ja liiga fännid on otsinud sellest ajast saati päästjat - kedagi, kellel oleks spordis nimekas minevik.


Lowy, the chief executive of Westfield's overseas investments, inherited the FFA's chairman's role from his father, Frank, one of Australia's richest individuals.

Westfieldi välisinvesteeringute tegevjuhataja Lowy päris FFA esimehe rolli oma isalt Frankilt, ühelt Austraalia rikkaimalt inimeselt.


The A-League clubs want greater representation on the congress that elects the board.

A-liiga klubid soovivad olla juhatust valivas kongressis paremini esindatud.


Their owners are losing money but believe they have the gravitas of a Manchester United.

Nende omanikud kaotavad raha, kuid usuvad, et nad on sama väärikad kui Manchester United.


Ironically, that great bastion of sport/business ethics, FIFA, is sending out emissaries to end the sport's civil war.

Irooniliselt saadab spordi- ja ärieetika kants FIFA välja saadikuid spordi kodusõja lõpetamiseks.


The AFL has its own links to Rio Tinto via recently retired chairman Mike Fitzpatrick and former AFL commissioner Chris Lynch, the mining giant's CFO.

AFL-il on omaenda sidemed Rio Tintoga hiljuti erru läinud eesistuja Mike Fitzpatricku ja AFL-i endise voliniku Chris Lynchi, kaevandamisgigandi finantsjuhi kaudu.


The code boasts a national leadership role in promoting gender equity, Indigenous and refugee causes and gay rights.

Liiga uhkustab riikliku eestvedaja rolli võtmisega soolise võrdsuse, pärismaalaste ja põgenikega seotud tegevuste ning geiõiguste edendamisel.


A cynic might suggest this is done with an eye on government grants.

Mõni küünik võiks vihjata, et seda tehakse valitsuse abirahasid piieldes.


The AFL chairman, Richard Goyder, said, when replacing Fitzpatrick, "The AFL is more than a business because of the way that it reaches into all these communities."

AFL-i eesistuja Richard Goyder ütles Fitzpatricku kohale astudes: "AFL on midagi enamat kui äri, arvestades, kuidas see abistab kõiki neid kogukondasid."


Goyder is the outgoing chief executive of Wesfarmers and the first chair of the AFL who has not played the game at the elite level.

Goyder on Wesfarmersi varsti ametist lahkuv tegevjuhataja ja AFL-i esimene eesistuja, kes ei ole mänginud mängu eliittasemel.


A former Wesfarmers chairman, Bob Every, sits on the board of Cricket Australia.

Endine Wesfarmersi eesistuja Bob Every on tegev Cricket Australia juhatuses.


The common thread in many of the appointments to the boards of professional sports is the promotion of independence over competence.

Professionaalsete spordialade juhatuse liikmete määramise läbivaks jooneks on tihtipeale iseseisvuse tähtsustamine kompetentsuse ees.


In the rush to recruit top business people, they have neglected what might be called the affection and affinity for a sport.

Äriinimeste värbamise tuhinas on nad unustanud millegi, mida võiks kutsuda kiindumiseks ja kireks spordi vastu.


Furthermore, many of the corporate heavyweights are not accustomed to the intense - sometimes personal - scrutiny from the media.

Veelgi enam, paljud korporatiivsed raskekaallased ei ole harjunud meedia intensiivse ja mõnikord ka isiklikule tasandile laskuva kriitilise jälgimistegevusega.


What might work in the corporate world doesn't necessarily translate to the world of sport.

Miski, mis töötab korporatiivses maailmas, ei pruugi spordivaldkonda üle kanduda.


Jordan court upholds life sentence for killing of 3 U.S. troops

Jordaania kohus jõustas kolme Ameerika Ühendriikide sõjaväelase tapmise eest eluaegse karistuse


A military appeals court in Jordan has upheld the life sentence of a Jordanian soldier in the shooting deaths of three U.S. military trainers last year.

Jordaania sõjaväeline apellatsioonikohus määras Jordaania sõdurile eelmisel aastal kolme Ameerika Ühendriikide militaarkoolitaja mahalaskmise eest eluaegse karistuse.


First Sgt. Marik al-Tuwayha, was sentenced by a military court last month to life in prison with hard labor for killing the Americans at the entrance to an air base in southern Jordan.

Sõjatribunal määras eelmisel kuul vanemseersant Marik al-Tuwayhale Lõuna-Jordaania lennubaasi sissepääsu juures ameeriklaste tapmise eest eluaegse vanglakarsituse koos raske tööga.


Al-Tuwayha had opened fire at a U.S. convoy, claiming he feared the base was coming under attack.

Al-Tuwayha avas ameeriklaste karavani pihta tule, väites, et ta kartis baasi rünnakut.


However, security camera video released after the verdict showed that he kept firing as two of the Americans took cover and waved their arms, in an apparent effort to stop the shooting.

Pärast otsust avaldatud turvakaamera video näitas aga, et ta jätkas tulistamist ka siis, kui kaks ameeriklast varjusid ja vehkisid kätega, et tulistamine lõpetataks.


The news website Hala Akhbar, linked to the Jordanian military, reported on Thursday that a five-judge military appeals court upheld al-Tuwayha's sentence.

Uudistesait Hala Akhbar, mis on seotud Jordaania sõjaväega, teatas neljapäeval, et viie kohtunikuga sõjaväeline apellatsioonikohus kinnitas al-Tuwayha karistuse.


Sylvester Stallone to guest star in 'This Is Us' Season 2

Sylvester Stallone astub külalisrollis üles sarja "Meie elu" teises hooajas


Sylvester Stallone is going to visit NBC's hit drama in its upcoming second season, executive producer Dan Fogelman announced Thursday during a panel for the series at the Television Critics Association press tour.

Juhtivprodutsent Dan Fogelman teatas neljapäeval Television Critics Associationi pressituuril sarja puudutava foorumi raames, et NBC populaarse draamasarja eesootavas teises hooajas astub üles Sylvester Stallone.


The actor is going to guest as Kevin's (Justin Hartley) co-star in the movie he's filming at the start of the season.

Näitleja astub külalisena üles Kevini (Justin Hartley) kaastähe rollis hooaja alguses toimuvatel filmivõtetel.


"Kevin is shooting a big movie and we needed a big co-star," Fogelman said.

"Kevin mängib suures filmis ja meil oli vaja suurt kaastähte," ütles Fogelman.


At the end of last season, Kevin scored a big acting job in a film directed by Ron Howard, who had a cameo in the show.

Eelmise hooaja lõpus palgati Kevin tähtsasse rolli sarjast põgusalt läbi vilksanud Ron Howardi lavastatud filmis.


This season will see the character in production on the project and also working to rebuild his relationship with his ex, played by actress Alexandra Breckenridge.

Sel hooajal näeme, kuidas tegelane osaleb projektis ja soojendab ühtlasi üles suhteid oma eksiga, keda mängib Alexandra Breckenridge.


Fogelman said Stallone plays the "father figure in the film that Kevin is shooting."

Fogelmani sõnul mängib Stallone "filmis, milles Kevin osaleb, isafiguuri".


"This Is Us" star Milo Ventimiglia, who plays Hartley's father in series flashbacks, coincidentally played Stallone's son in 2006's "Rocky Balboa."

"Meie elu" täht Milo Ventimiglia, kes mängib sarja minevikupiltides Hartley isa, mängis kokkusattumusena 2006. aasta filmis "Rocky Balboa" Stallone'i poega.


Fogelman said Ventimiglia's continued friendship with Stallone likely helped the show score the big-name guest star.

Fogelman ütles, et Ventimiglia endiselt õitsev sõprus Stallone'iga oli tõenäoliselt see, mis aitas sarjal suure staari külalisnäitlejaks meelitada.


"Meil on tema jaoks suurepärane stsenaarium.


I think it's going to be really, really exciting," Fogelman said.

Ma usun, et see tuleb tõeliselt põnev," sõnas Fogelman.


"Meie elu" naaseb teleekraanidele 26. septembril.


James Harrison Spends Roughly $300,000 a Year to Keep Body in Playing Shape

James Harrison kulutab aastas ligikaudu 300 000 dollarit, et hoida oma keha mänguvormis


Any NFL player relies on his body to make a living.

Iga NFL-i mängija sõltub elatise teenimisel oma kehast.


Many more athletes thus invest heavily on conditioning and recovery to stay in peak shape.

Seetõttu investeerivad ka paljud teised atleedid rohkelt raha keha hooldamisse ja taastamisse, et püsida tippvormis.


ESPN.com's Jeremy Fowler profiled the deep lengths some veterans take to prolong their careers.

Jeremy Fowler portaalist ESPN.com uuris lähemalt, kui kaugele on mõned veteranid valmis minema, et oma karjääre pikendada.


No case is more extreme than James Harrison, the 39-year-old Pittsburgh Steelers linebacker preparing for his 14th season.

Ükski juhtum pole aga niivõrd äärmuslik kui 39-aastase James Harrisoni, 14. hooajaks valmistuva Pittsburgh Steelersi tagumise kaitseliini mängija oma.


According to Fowler, Harrison spends around $300,000 a year on acupuncture, massage therapy, chiropractors and cupping.

Fowleri andmetel kulutab Harrison aastas keskeltläbi 300 000 dollarit nõelravile, massaažiteraapiale, kiropraktikutele ja kuppude panemisele.


Most of the cost stems from traveling across the country to see specialists.

Suurem osa kuludest on seotud üle riigi reisimisega, et spetsialistidega kohtuda.


"I don't need to do the checks and balances like that," Harrison said.

"Ma ei pea selliste asjade kohta arvet pidama," ütles Harrison.


"When it comes down to it, what I make versus what I spend, the payout is worth it based on how I feel."

"Kui võrrelda teenitud summasid minu kulutustega, on väljamaksed seda väärt, arvestades, kuidas ma ennast tunnen."


Safety Mike Mitchell, Harrison's Steelers teammate and training partner, estimated a $200,000 annual bill on his body maintenance expenses.

Mike Mitchell, Harrisoni treeningupartner ja meeskonnakaaslane Steelersis, hindas oma keha eest hoolitsemise aastaseks summaks 200 000 dollarit.


The 30-year-old has tested body tempering, which Fowler described as "basically foam rolling with about 120 pounds of metal."

30-aastane Mitchell on testinud keha lõdvendamist (inglise keeles "body tempering"), mida Fowler kirjeldas kui "55 kilo metalli kasutamist massaažirullina".


"Instead of rolling on it, it rolls on you," Mitchell said.

"Ennast selle peal rullimise asemel rullitakse seda sinu peal," ütles Mitchell.


"If you had any knots in your leg and they start moving that thing around, it gets painful at times.

"Kui sul on jalas mõni pinges koht ja nad hakkavad seda asja ringi liigutama, on see kohati valus.


But when you stand up, you're loose immediately.

Aga kui püsti tõused, on pinge kohe kadunud.


While those go the extra mile, retired NFL players Barry Cofield and Ryan Harris labeled $50,000 a fair average on yearly recovery costs.

Nemad on valmis lisapingutusi tegema, aga endised NFL-i mängijad Barry Cofield ja Ryan Harris kulutavad aastas taastumisele keskmiselt 50 000 dollarit.


Cofield, who played for 10 seasons with the New York Giants and Washington Redskins, expressed regret over not spending more.

Cofield, kes mängis 10 hooaega New York Giantsi ja Washington Redskinsi ridades, on väljendanud kahetsust, et ta ei kulutanud rohkem.


"If I were to go back, I would invest even more," Cofield told Fowler.

"Kui ma saaksin tagasi minna, siis investeeriksin veelgi enam," ütles Cofield Fowlerile.


"Kulutaksin tõenäoliselt vähemalt kaks korda rohkem.


I was very healthy the first eight years of my career.

Olin oma karjääri esimesed kaheksa aastat väga hea tervise juures.


Toward the end, maybe more treatments would have helped."

Lõpu poole oleks ehk olnud abi rohkematest protseduuridest."


Ryan Shazier, a 24-year-old linebacker, expressed a willingness to follow the lead of his veteran Steelers teammates.

Ryan Shazier, 24-aastane tagumise kaitseliini mängija, väljendas valmidust astuda oma veteranidest Steelersi meeskonnakaaslaste jälgedes.


"If you pay $100,000 and you make an extra $3 million playing, that's an easy decision," Shazier said.

"Kui sa maksad 100 000 dollarit ja teenid mängides täiendavad kolm miljonit, on see otsus üsna lihtne," ütles Shazier.


In terms of career longevity, investing on player recovery is far smarter than spending on cars and mansions.

Mis puutub karjääri pikaajalisusesse, on mängijate taastumisse investeerimine palju nutikam kui raha kulutamine autodele ja villadele.


The average NFL player is lucky to play beyond 30, so Harrison's success should especially persuade peers to redirect their earnings.

Keskmisel NFL-i mängijal veab, kui ta saab mängida kauem kui 30. eluaastani, seda enam peaks Harrisoni edu veenma tema kolleege oma kulutusi teise kohta suunama.


But maybe they can just find local specialists.

Aga võib-olla suudavad nad lihtsalt mõne kohaliku spetsialisti leida.


How Princess Diana used her make-up as a weapon

Kuidas printsess Diana kasutas oma meiki relvana


When I think about Princess Diana's make-up, the first thing that comes to mind is the eyeliner.

Kui mõtlen printsess Diana meigile, tuleb esimese asjana silme ette silmalainer.


To begin with, the girlish blue of her youth.


Later, the heavy black kohl of her Martin Bashir Panorama interview, deployed to devastating effect as she gazed up through thick lashes and uttered the immortal line: "There were three of us in this marriage, so it was a bit crowded."

Hiljem paks must lainerijoon tema Martin Bashiri "Panorama" intervjuus, mille mõju oli laastav, kui ta läbi paksude ripsmete üles vaatas, tuues kuuldavale surematu fraasi: "Meid oli selles abielus kolm, seega oli see pisut liiga rahvarohke."


Her eyes, huge and moist and outlined heavily in black against her gaunt, pale face, gave her the appearance of a wounded animal.

Suured ja märjad silmad, mis olid ümbritsetud tema kõhetus, kahvatus näos paksu musta joonega, jätsid temast haavatud looma mulje.


It was exactly the effect she wanted to achieve.


In private, though, Princess Diana never wore much make-up: not by modern standards anyway.

Väljaspool avalikkust ei kandnud printsess Diana aga kunagi eriti meiki, vähemalt mitte moodsate standardite järgi.


It wasn't just that she didn't need to - she was a genuine beauty - it was also that she saw it as a bit of a chore; work-related rather than a source of pleasure.

Asi ei olnud ainult selles, et ta ei vajanud seda - ta oli loomulikult ilus -, vaid ta nägi selles tüütut kohustust, midagi, mis on seotud pigem töö kui mõnuga.


In public, she could be thickly painted.

Avalikkuse ees võis ta kanda paksu meigikihti.


She once arrived at the offices of Conde Nast, publishers of Vogue, wearing a heavy layer of almost orange foundation.

Kord saabus ta Conde Nasti, Vogue'i kirjastajate kontorisse, kandes paksu, peaaegu oranži jumestuskreemikihti.


She apologised, saying that if she didn't make sure her skin had the requisite sun-kissed glow and went out looking "normal," the paparazzi would take pictures and everyone would accuse her of looking "pale," "wan" and "exhausted."

Ta palus vabandust, öeldes, et tema nahk peab justkui päikesest paitatult särama, sest kui ta läheks välja "tavaliselt", siis kõmufotograafid pildistaksid teda ja seejärel esitaksid kõik süüdistusi, et ta näeb välja "kahvatu", "tuhm" ja "väsinud".


It was for this reason Diana had thrice-weekly sunbed sessions, on a machine she kept at home.

Just sel põhjusel käis Diana kolm korda nädalas solaariumis, kasutades selleks oma kodus olevat masinat.


Today, of course, such behaviour would be frowned upon for health reasons, but for Diana they served a useful purpose - allowing her to present a sunny disposition to the world even when on the inside all was dark clouds and thunder.

Tänapäeval pandaks sellist teguviisi loomulikult tervislikel põhjustel pahaks, kuid Diana jaoks oli sel kasulik eesmärk - see võimaldas tal näidata maailmale tema päikselist olemust, kuigi tema sisemust täitsid mustad pilved ja äike.


Perhaps one of the biggest mistakes the Royal Family ever made was in thinking that, by approving her as a wife for Charles, they were getting themselves a pretty little brood mare with nothing but fluff for brains.

Kuningliku perekonna tõenäoliselt üks suurim viga oli arvata, et kui nad kiidavad ta Charlesi abikaasana heaks, saavad nad endale ühe väikse kauni sugumära, kellel on ajuks vaid suhkruvatt.


She may not have been top of the class at school, but when it came to image management, she was an A-star pupil.

Ta ei pruukinud küll olla koolis klassi parim, aga kui asi puudutas imago loomist, siis selles oli ta läbinisti viieline õpilane.


To Diana, hair and make-up were important insofar as they could be used to communicate a mood or a feeling.

Diana jaoks seisnes soengu ja meigi tähtsus selles, et neid oli võimalik kasutada tuju või tunde edasiandmiseks.


Otherwise, she had not the slightest bit of interest.

Muidu ei pakkunud need talle vähimatki huvi.


Her friend Rosa Monckton - Diana was godmother to her youngest child - remembers that make-up was not something they ever talked about.

Tema sõber Rosa Monckton - Diana oli tema noorima lapse ristiema - mäletab, et meik ei olnud miski, millest nad tavatsesid rääkida.


"What I do remember," she says, "is how relieved she was on the times we went on holiday together that she didn't have to put it on."

"Mäletan vaid seda," ütles ta, "kui suurt kergendust ta tundis neil kordadel, kui käisime koos puhkamas ja ta ei pidanud end meikima."


Now, we tend to think of make-up as a way of enhancing a woman's looks, but if you look back across the arc of Diana's life, it's clear she used it as a powerful PR tool.

Tänapäeval kipume me mõtlema meigist kui millestki, mis täiustab naise väljanägemist, kuid Diana elukaarele tagasi vaadates on selge, et ta kasutas seda võimsa suhtekorralduse tööriistana.


Those moments when she was most at ease, most herself, are the ones where she is also at her most natural, wearing hardly any make-up at all.

Need hetked, mil ta tundis end kõige vabamalt, oli kõige rohkem tema ise, on need hetked, mil ta oli ühtlasi kõige loomulikum, kandes väga vähe meiki.


Careering down Loggers Leap at Thorpe Park in 1993 with her two young sons, she is drenched to the skin and laughing like a drain, her mascara pooling underneath her eyes like any other mother on a day out with the kids.

Aastal 1993 koos oma kahe noore pojaga Thorpe'i pargis Loggers Leapi atraktsioonil alla kihutades oli ta läbimärg ja naeris südamest, ripsmetušš silmade all laiali nagu mis tahes teisel emal, kes veedab päeva lastega.


Four months since her separation from Charles was announced, at last she looks defiantly carefree and "normal."

Neli kuud pärast seda, kui teatati tema ja Charlesi lahkuminekust, nägi ta viimaks välja trotsivalt muretu ja "tavaline".


Or zipping out of the gym in those later years, hair slicked back, toned legs encased in cycling shorts, face flushed from her workout, health and vitality oozing from every pore.

Või hilisematel aastatel treeningusaalist välja tõtates, juuksed taha seatud, vormis jalad jalgrattapükstes, nägu treeningust punetav, tervis ja elujõud õhkamas igast tema poorist.


Towards the end of her life, when she was beginning to assert her independence and as her confidence grew, we saw more and more of this Diana.

Tema elu lõpu poole, mil ta hakkas oma iseseisvust maksma panema ja tema enesekindlus kasvas, nägime aina rohkem sellist Dianat.


She became involved with the Halo Trust, famously walking through a minefield in Angola in January 1997.

Ta sidus end Halo Trustiga ja kõndis 1997. aasta jaanuaris läbi Angola miinivälja.


Then 35, her hair soft and natural, her face almost entirely free of make-up, she had arguably never looked more beautiful, or more reminiscent of the bright, hopeful young girl smiling out of her engagement photo 15 years earlier.

Tol hetkel 35-aastaselt, juuksed pehmed ja loomulikud, nägu peaaegu täielikult meigivaba, nägi ta arvatavasti kaunim välja kui eales varem, meenutades seda säravat ja lootusrikast noort tüdrukut, kes 15 aasta tagusel kihlusfotol naeratas.


Diana oli just jõudmas oma parimatesse aastatesse.


In the early days there was a dreamy, Pre-Raphaelite quality to the young Diana Spencer.

Varastel aegadel oli noorel Diana Spenceril unenäoline Raffaeli-eelne olemus.


But it wasn't long before the "princessification" began - a process largely orchestrated by the Press and Palace to turn Diana into a sophisticated young lady worthy of her new status.

Aga ei läinud kaua, kuni algas "printsessifitseerimine" - protsess, mida dirigeerisid peamiselt press ja palee, et teha Dianast rafineeritud noor neiu, kes oleks väärt oma uut seisust.


In part, this involved the handiwork of Clayton Howard, the veteran make-up artist Lord Snowdon often used for photoshoots.

Osaliselt hõlmas see Clayton Howardi, veteranist meigikunstniku, keda lord Snowdon kasutas tihti fotoseanssidel, kätetööd.


Howard first met a nervous Diana at Snowdon's Kensington townhouse for the Vogue magazine shoot that would produce the official engagement picture.

Howard kohtus kartliku Dianaga esimest korda Snowdoni Kensingtoni linnamajas, et jäädvustada ajakirja Vogue jaoks ametlik kihluspilt.


At this point, in late 1980, Diana was a blank canvas.

Sel hetkel, 1980. aastate lõpus oli Diana alles tühi lõuend.


Her most sophisticated beauty products came from The Body Shop - Elderflower Under Eye Gel, for example.

Tema kõige peenemad ilutooted olid pärit The Body Shopist, näiteks Elderfloweri silmageel.


Howard used Max Factor Sheer Genius foundation in Honey Touch and a Max Factor blusher stick in Frosted Coral.

Howard kasutas Max Factori jumestuskreemi Sheer Genius tooniga Honey Touch ja Max Factori põsepulka tooniga Frosted Coral.


On the eyelids, he applied Elizabeth Arden shades Rice and Timberland, with a white frosted eyeshadow on the brow.

Silmalaugudele kandis ta Elizabeth Ardeni toone Rice ja Timberland ning kulmule valge härmatiseefektiga lauvärvi.


Navy Elizabeth Arden mascara and that blue eyeliner, also Arden, completed the look.

Väljanägemist täiustasid Elizabeth Ardeni sinine ripsmetušš ja sinine kontuurpliiats.


And we know all this because Howard created a bespoke face chart for her.

Ja me teame seda kõike, kuna Howard lõi tema jaoks näoskeemi.


"Diana's eyes are so spectacular in colour that I wanted to emphasise their striking blueness," he later wrote.

"Diana silmad on nii imetlusväärset värvi, et ma soovisin nende rabavat sinisust rõhutada," kirjutas ta hiljem.


The finished result is not flattering to such a young girl: she looks 18 going on 50.

Lõpptulemus ei ole aga sellise noore tüdruku puhul eriti meelitav - ta näeb välja nagu 18-aastane, kes on saamas 50.


Her brows are too heavy, and her eyes overworked in dull brown.

Ta kulmud on liiga rõhuvad ja silmadele kantud liiga palju igavat pruuni.


Most striking, though, is the infamous eyeliner - worn on the waterline, inside the eye - in that ghastly Disney Princess blue.

Kõige rabavam on siin aga kurikuulus silmalainer silmalau siseservas selles tontlikus Disney printsessi sinises toonis.


No wonder Diana looks back at us a little unsure.

Pole siis imestada, miks Diana pisut ebakindlalt meie poole vaatab.


One of the sources of Diana's anguish was that she never knew where her public persona stopped and her private self began.

Üks Diana ängistuse allikas oli asjaolu, et ta ei teadnud kunagi, kust lõppeb avalik persoon ja algab privaatne.


The person who perhaps had the most influence on Diana's look was Mary Greenwell, still very much a part of the modern make-up scene.

Inimene, kes Diana väljanägemist tõenäoliselt kõige enam mõjutas, oli Mary Greenwell, kes mängib tänapäeva meigimaailmas siiani tähtsat rolli.


Now an ambassador for, among others, Chanel, she remains one of the icons of the make-up world.

Meigikunstnik, kes on praegu teiste hulgas Chaneli saadik, on endiselt üks meigimaailma ikoonidest.


"Diana had the most amazing, beautiful skin and long limbs," she remembers today.

"Dianal oli uskumatult kaunis nahk ja pikad jäsemed," meenutab ta.


Ta oli seksikas, ilma et ta oleks seda püüdnud."


Mary first met Diana in 1991, when she was asked by Anna Harvey - then head stylist at Vogue - to do her make-up for a shoot with Patrick Demarchelier, one of the magazine's most celebrated photographers, for the December issue.

Mary kohtus Dianaga esimest korda 1991. aastal, kui Vogue'i toonane peastilist Anna Harvey palus tal teha Dianale meigi enne detsembrinumbri fotoseanssi ühe ajakirja kõige hinnatuma fotograafi Patrick Demarchelier'ga.


Hairdresser Sam McKnight was also part of the team.

Meeskonda kuulus ka juuksur Sam McKnight.


This was at the height of Diana and Charles's marriage woes and the beginning of the skirmish for public support.

See toimus siis, kui Diana ja Charlesi abielumured olid kõige suuremad ja avaliku toe nimel algas jagelemine.


"They didn't tell us who it was, although we knew it was someone very famous," says Greenwell.

"Nad ei öelnud meile, kes see on, kuigi me teadsime, et tegemist on kellegi väga kuulsaga," ütles Greenwell.


"When we arrived, Diana was just standing there looking gorgeous, sweet and friendly, and so excited to be on the cover of Vogue."

"Kui me kohale jõudsime, seisis Diana lihtsalt kaunilt seal, oli soe ja sõbralik ning äärmiselt elevil, et saab olla Vogue'i esikaanel."


The resulting cover - Diana in a simple black sweater, chin resting on her hands, her blue eyes bright, elegant French polish on her nails, hair cropped short - was a game-changer.

See kaanepilt - Diana lihtsas mustas kampsunis, lõug toetumas kätele, tema sinised silmad erksad, küüntel elegantne Prantsuse maniküür, juuksed lühikeseks lõigatud - oli murranguline.


It radiated positivity, individuality and flair.

Sellest kiirgas positiivsust, individuaalsust ja elegantsi.


It was, above all, modern - encapsulating the neat, pared-back aesthetic of the early Nineties and placing Diana in stark contrast to the Royal Family, which was about to embark on what the Queen would later call her "annus horribilis."

Ennekõike oli see kaasaegne, andes edasi varaste üheksakümnendate klanitud minimalistlikku esteetikat ning tekitades tugeva kontrasti Diana ja kuningliku perekonna vahel, kellel seisis ees "annus horribilis", nagu kuninganna seda hiljem nimetas.


"Diana was very relaxed about her make-up.

"Diana oli oma meigi suhtes väga pingevaba.


She really just wanted to look fresh and new," says Greenwell.

Ta lihtsalt tahtis näha välja värske ja teistmoodi," ütles Greenwell.


Over time she taught Diana to do her own make-up - moisturiser, foundation, concealer to lift the eyes, mascara - and emphasised a healthy skincare regime, encouraging her to take good care of herself and adopt a "beauty from within" mantra.

Aja jooksul õpetas ta Dianat ennast ise meikima - kreem, jumestuskreem, peitepulk silmade tõstmiseks, ripsmetušš - ja rõhutas tervislikku nahahooldusrutiini, julgustades teda enda eest hästi hoolt kandma ja järgima mantrat "sisemine ilu".


Diana "did everything in moderation," says Greenwell.

Diana "tegi kõike mõõdukalt", ütleb Greenwell.


She got plenty of sleep and cut back on alcohol, essential for fresh-looking skin.

Ta magas piisavalt ja vähendas alkoholi tarbimist, mis on värske väljanägemisega naha jaoks väga oluline.


The Princess favoured Guerlain foundation, Clarins lipsticks and Wild Rose blusher by Clinique.

Printsess eelistas Guerlaini jumestuskreemi, Clarinsi huulepulkasid ja Clinique'i Wild Rose'i põsepuna.


But the biggest favour Mary did for Diana was to wean her off blue eyeliner.

Kuid suurim teene, mille Mary Dianale tegi, oli tema võõrutamine sinisest silmalainerist.


"It was just so very ageing for her," she says.

"See tegi teda lihtsalt nii palju vanemaks," ütles ta.


Instead, she used a combination of soft browns and neutral tones, with a brown pencil along the lash line, blended so that all the edges were beautifully softened.

Selle asemel kasutas ta pehmete pruunide ja neutraalsete toonide kombinatsiooni koos pruuni pliiatsijoonega ripsmepiiril, mis olid omavahel sulandatud, nii et kõik servad olid kaunilt pehmed.


Often she just used a tinted moisturiser and a little bit of bronzer to emphasise Diana's healthy glow.

Tihtipeale kasutas ta lihtsalt toonivat kreemi ja pisut päikesepuudrit, et Diana tervislikku sära rõhutada.


"Diana used to ring me and ask me to go over to discuss products with her, which I loved to do," Greenwell tells me.

"Dianal oli kombeks mulle helistada ja mind enda juurde kutsuda, et toodete üle arutada, mida mulle meeldis väga teha," ütles Greenwell mulle.


"I think she found it relaxing; her chance to have a few moments to herself."

"Ma arvan, et see oli tema jaoks lõõgastav; võimalus võtta paar hetke iseendale."


Tema lemmik oli luksuskaubamärk Clarins.


Diana was said to have used their Sensitive Skin day and night creams and their Alpine Herbs cleanser and toner.

Diana kasutas väidetavalt nende tundlikule nahale mõeldud päeva- ja öökreemi ning nende Alpi ravimtaimedega puhastuspiima ja toonerit.


She also had regular facials at the Central London salon of beauty therapist Janet Filderman.

Ta käis ühtlasi kosmeetik Janet Fildermani Kesk-Londoni ilusalongis regulaarselt näohoolduses.


Diana had famously lovely skin, but sometimes suffered from rosacea, a mild cheek rash that is often stress-related.

Dianal oli kuulsalt kaunis nahk, kuid mõnikord esines tal rosaatsead, mõõdukat põselöövet, mis on tihtipeale tingitud stressist.


To calm it, she used a combination of natural soothing oils, including rose-hip.

Selle leevendamiseks kasutas ta looduslikke rahustavaid õlisid, sh kibuvitsaõli.


"The thing about Diana," says Greenwell, "is that she had the most wonderful bone structure."

"Dianal oli võrratu luustruktuur," ütles Greenwell.


The only part of her appearance she was not wholly confident about was her nose.

Ainus osa tema välimusest, mille suhtes ta väga enesekindel polnud, oli tema nina.


As Anna Harvey recalls: "Once, when the papers were saying she'd had her nose done, she turned to me and said laughingly: 'Honestly, if I'd had my nose done, do you think I would have chosen this one?' "

Anna Harvey meenutab: "Ükskord, kui ajalehed kirjutasid, et ta oli käinud ninaga iluoperatsioonil, pöördus ta minu poole ja ütles naerdes: "Ausalt, kui ma oleks lasknud oma nina opereerida, kas sa arvad, et ma oleks siis sellise valinud?" "


As the advice from Mary Greenwell and Sam McKnight took hold, Diana began to grow more confident in her new look.

Kui Mary Greenwelli ja Sam McKnighti nõuanded hakkasid kinnistuma, tundis Diana end oma uue väljanägemise suhtes aina enesekindlamalt.


One of her most memorable appearances - at the Serpentine Gallery in London in 1994 wearing the famous "revenge dress," a daring off-the-shoulder, figure-hugging number by Christina Stambolian - shows her starting to crystallise what was to become her signature style in the final years of her life.

Üks tema kõige meeldejäävamaid avalikkuse ette astumisi - 1994. aastal Londonis Serpentine'i galeriis, kus ta kandis kuulsat "kättemaksukleiti", väljakutsuvat, paljaste õlgadega figuuri rõhutavat eksemplari Christina Stambolianilt - näitab, et välja hakkas kujunema tema elu lõpuaastate signatuurstiil.


Hair short and swept back, up and over the ears, Diana is both sexy and dynamic, her no-nonsense crop a sharp contrast to the very daring black silk dress.

Lühikeste ja üle kõrvade taha kammitud juustega on Diana üheaegselt seksikas ja dünaamiline, tema lühike soeng teravas kontrastis väga väljakutsuva musta siidkleidiga.


Her make-up is perfect: flattering yet understated, the blue of her eyes emphasised by the black on her waterline.

Tema meik on täiuslik - meelitav, kuid samas tagasihoidlik, must silmalainer rõhutamas tema silmade sinisust.


Never one to shy from bright colours - particularly reds - she wears the high gloss scarlet nail polish, almost certainly Revlon Red, that now becomes a kind of trademark.

Pelgamata eredaid värve, eriti punaseid, kandis ta läikivat tulipunast küünelakki, üsna tõenäoliselt Revlon Redi, millest sai seejärel mõnes mõttes kaubamärk.


A few months later, she flashed her elegant red manicure launching the Child Bereavement Trust at the Royal College of Nursing.

Mõni kuu hiljem välgutas ta oma elegantset punast maniküüri lapsekaotusfondi lansseerimisel Kuninglikus Õenduskolledžis.


The Princess is the picture of health and self-confidence.

Printsess oli tervislikkuse ja enesekindluse etalon.


She is also completely and finally in control.

Ja viimaks omas ta ka täielikku kontrolli.


Tanned and toned, her make-up flawless, she projects exactly what she wants the viewer to think: here is a woman who, at last, seems to have both a sense of self and purpose in life, and who, having just turned 36, is at last coming into her own.

Päevitunud ja vormis, tema meik veatu, annab ta edasi täpselt seda, mida ta soovib, et vaatajad mõtleksid: siin on naine, kellel tundub olevat viimaks enesetaju ja eesmärk elus ning kes on viimaks, olles saanud just 36, leidnud oma koha.


It's just a shame that she never got to prove herself right.

On tõeliselt kahju, et ta ei jõudnud seda endale tõestada.


IAAF warns cheats will face tough scrutiny at World Championships in London

IAAF hoiatab, et petiseid jälgitakse Londoni maailmameistrivõistlustel teravalt


The IAAF World Championships begin in London on Friday with athletics in the spotlight as rarely before over doping scandals.

Reedel algavad Londonis kergejõustiku maailmameistrivõistlused ning sportlased on seoses dopinguskandaalidega rohkemas rambivalguses kui kunagi varem.


These championships will be the first watched over by new body, the Athletics Integrity Unit, which will also monitor corruption, gambling and the faking of results.

Need maailmameistrivõistlused on esimesed, mida valvab uus organ, Athletics Integrity Unit (AIU), mis jälgib ühtlasi korruptsiooni, hasartmänge ja tulemuste võltsimist.


"You can't guarantee that human behaviour is such that that won't happen.

"Ei ole võimalik välistada, et inimeste loomus ei lase taolistel asjadel juhtuda.


So what we can do is say we're going to have best practice, best anti-doping programme you could possibly have at the moment based on information and intelligence gathering and we'll see the outcome following the event," said the AIU's David Howman.

Saame aga öelda, et meil on parimad praktikad ning parim dopinguvastane programm, mis saab teabele ja andmete kogumisele tuginedes praegu üldse olla, ja eks me näeme tulemust pärast üritust," ütles AIU esindaja David Howman.


The AIU has allowed 19 of around 190 Russian athletes caught drugs cheating to take part, competing with neutral status.

AIU on lubanud 19 sportlasel ligikaudu 190 vene sportlasest, kes on droogidega vahele jäänud, neutraalsete sportlastena võistelda.


Trump transcript leak likely a federal crime, former prosecutors say

Trumpi transkriptide lekitamine on endiste prokuröride sõnul tõenäoliselt föderaalne kuritegu


Whoever leaked the transcripts of President Trump's phone calls with foreign leaders to the press likely committed a crime, former prosecutors said Thursday - as lawmakers called for rooting out the culprit.

See, kes lekitas president Trumpi ja välisriikide juhtide vaheliste telefonikõnede transkriptid pressile, pani tõenäoliselt toime kuriteo, väitsid neljapäeval endised prokurörid, kui seaduseandjad esitasid üleskutse süüalune välja selgitada.


"The unauthorized release of these documents to the press is a crime," Joe diGenova, the former U.S. attorney for the District of Columbia, told Fox News.

"Nende dokumentide volitamata avalikustamine pressile on kuritegu," ütles endine Columbia ringkonnaprokurör Joe diGenova Fox Newsile.


The series of acts involving release of notes of the president's conversations with foreign leaders, and these transcripts, are a serious threat to national security.

Need erinevad aktid, mis hõlmavad presidendi ja välisriikide juhtide vaheliste vestluste märkmete ja nende transkriptide avalikustamist, on tõsine oht riiklikule julgeolekule.


Based on the leaked documents, The Washington Post reported new details Thursday about Trump's tense phone calls in late January with Mexican President Enrique Peña Nieto and Australian Prime Minister Malcolm Turnbull.

The Washington Post teatas lekkinud dokumentide põhjal neljapäeval uutest üksikasjadest Trumpi jaanuari lõpus toimunud pingeliste kõnede kohta Mehhiko presidendi Enrique Pena Nieto ja Austraalia peaministri Malcolm Turnbulliga.


In the former, Trump reportedly told the Mexican leader to stop publicly saying his government would not pay for a border wall.

Esimeses käskis Trump Mehhiko riigijuhil väidetavalt lõpetada avalik kuulutamine, et tema valitsus ei maksa piirimüüri eest.


The newspaper said the transcripts had notes indicating they had been classified by the chief of staff on the National Security Council.

Ajalehe sõnul sisaldasid transkriptid märkmeid, mis viitavad, et riikliku julgeolekunõukogu ülemjuhataja on need salastanud.


The Post said it obtained full transcripts, which were "produced by White House staff" and based on records kept by White House note-takers.

The Post ütles, et nendeni jõudsid terviklikud transkriptid, mille olid "pannud kokku Valge Maja töötajad" ja mis põhinesid Valge Maja märkmetegijate kirjetel.


"There is a federal statute that makes it a crime, a federal crime, to disseminate classified information to an unauthorized person," Doug Burns, a former federal prosecutor in New York, said in a phone interview.

"Olemas on föderaalne seadusesäte, mis teeb sellisest salastatud teabe volitamata isikule lekitamisest kuriteo, föderaalse kuriteo," ütles endine New Yorgi riigiprokurör Doug Burns telefoniintervjuus.


While some details of those calls already had emerged in February, the release of the transcripts marks a much bigger blow to a White House trying to crack down on leaks.

Kuigi mõni nende kõnede üksikasi tuli avalikkuse ette juba veebruaris, märgib transkriptide avalikustamine palju suuremat hoopi Valgele Majale, kes püüab lekkeid vähendada.


The report incidentally was published as top figures in the Trump administration are preparing to go before the public on Friday in a show of force to demonstrate their commitment to rooting out leakers of classified information.

Aruanne avaldati juhuslikult ajal, mil Trumpi administratsiooni juhtfiguurid olid valmistumas reedel jõuliselt avalikkuse ette astuma, et näidata oma pühendumust salastatud teabe lekitajate väljajuurimisele.


Attorney General Jeff Sessions, Director of National Intelligence Dan Coats, Deputy Attorney General Rod Rosenstein and National Counterintelligence and Security Center Director William Evanina are all expected to brief the public at Justice Department headquarters.

Peaprokuröri Jeff Sessionsit, riiklikku luuredirektorit Dan Coatsi, peaprokuröri asetäitjat kindral Rod Rosensteini ning riikliku vastuluure ja julgeoleku keskuse juhti William Evaninat oodatakse justiitsministeeriumi peakorteris avalikkust olukorraga kurssi viima.


It's unclear whether the Post leak might be investigated by the DOJ.

Ei ole selge, kas justiitsministeerium uurib The Posti leket.


To prosecute someone for this, Burns said there are "certain elements that obviously have to be shown."

Selleks, et keegi selle eest vastutusele võtta, tuleb Burnsi sõnul "kindlaid elemente selgelt tõestada".


He said "there can be dust-ups over that," citing the investigation into former Secretary of State Hillary Clinton's emails and the decision not to prosecute.

Ta ütles, et "sel teemal võib tekkida kähmlusi", viidates endise riigisekretäri Hillary Clintoni meilide uurimisele ja otsusele süüdistust mitte esitada.


Those considerations include the markings and history of the document and its exact classification.

Need kaalutlused hõlmavad dokumendi märgistusi ja ajalugu ning selle täpset klassifikatsiooni.


If classified, prosecutors would look to see if it was disseminated to an unauthorized person in a manner that negatively affects the interests of the United States.

Salastatuse korral uurivad prokurörid, kas dokument lekitati volitamata isikule viisil, mis mõjutab negatiivselt Ameerika Ühendriikide huvisid.


"If all of those things can be proven, people can very definitely be in harm's way for criminal exposure," Burns said.

"Kui kõike seda suudetakse tõestada, võivad inimesed olla kahtlemata kriminaalselt kaitsetus olukorras," ütles Burns.


Speaking of the transcripts of Trump's phone calls, diGenova, who prosecuted espionage cases, said these documents are "generally classified at secret and above."

Kui rääkida Trumpi telefonikõnede transkriptidest, ütles diGenova, kes oli spionaažijuhtumite prokurör, et sellised dokumendid on "tavaliselt klassifitseeritud saladusena ja kõrgemalt".


Claiming the leaks imperil the ability of the U.S. government to conduct foreign policy, diGenova called on the attorney general to institute a federal criminal grand jury to find the leakers.

Väites, et need lekked ohustavad Ameerika Ühendriikide valitsuse võimet ajada välispoliitikat, pöördus diGenova peaprokuröri poole palvega kutsuda kokku föderaalne kriminaalne vandemeeste kogu, et lekitajad leida.


He also said the phone records of the reporters and editors of The Washington Post should be subpoenaed, something the journalists would surely protest.

Ta ütles ühtlasi, et The Washington Posti reporterite ja toimetajate telefonikõnede kirjete saamiseks tuleks esitada kohtukorraldus - see on miski, mille vastu reporterid kahtlemata protestima hakkaksid.


On Capitol Hill, Utah Republican Sen. Mike Lee said Thursday there should be criminal prosecution for leaking classified information.

Utah' vabariiklasest senaator Mike Lee ütles neljapäeval Capitol Hillil, et salastatud teabe lekitamise puhul peaks toimuma kriminaalne menetlus.


"Whoever leaked these needs to be found out and needs to be reprimanded, needs to be fired," Lee told Fox News' "America's News HQ."

"Tuleb leida inimene, kes need lekitas - teda tuleb karistada ja lisaks tuleb ta vallandada," ütles Lee Fox Newsi saates "America's News HQ".


"This is unacceptable and should never happen."

"See on vastuvõetamatu ja sellist asja ei tohiks kunagi juhtuda."


Lee, who practiced law before being elected to the Senate in 2010, said such a leak "is a felony, a very serious federal felony offense."

Lee, kes töötas juristina, enne kui ta 2010. aastal senatisse valiti, ütles, et selline leke on "kuritegu, väga tõsine föderaalne kuritegu".


"Doing something like this could not only and should not only result in termination but also criminal prosecution to the extent there's classified information involved," he said.

"Sellise teoga ei tohiks ja ei peaks kaasnema ainult vallandamine, vaid ka kriminaalne menetlus, arvestades, et kaasatud on salastatud teave," sõnas ta.


Friday's announcement at the Department of Justice may provide more of an overview of what the DOJ hopes to accomplish rather than specific prosecutions at this stage, Fox News is told.

Fox Newsile öeldi, et praeguses etapis võib justiitsministeeriumi reedene teadaanne anda pigem ülevaate sellest, mida justiitsministeerium loodab saavutada, mitte selgitada kindlaid menetlusi.


Last week, the president, lashing out against in his attorney general in public, criticized Sessions for not doing enough to find the leakers.

Eelmine nädal kritiseeris president Sessionsit ja valas oma viha avalikult peaprokuröri peale välja, väites, et viimane ei ole lekitajate leidmiseks piisavalt pingutanud.


"I want the attorney general to be much tougher on the leaks from intelligence agencies," Trump said in the Rose Garden on July 25.

"Ma tahan, et peaprokurör oleks palju karmim lekete osas, mis tulevad julgeolekuagentuuridest," ütles Trump 25. juulil roosiaias.