Kas tüütute robotkõnede vältimiseks on viimaks lahendus?

Is there finally some relief from annoying robocalls?


Michael Rizzo jaoks on telefonile vastamine tihtipeale ajaraiskamine.

For Michael Rizzo, answering the phone is too often a waste of time.


Tema Buffalos New Yorgis asuv Sports City Pizza Pub sõltub sellest, et kliendid helistavad ning tellivad kanatiibu, pitsat ja kartulilootsikuid.

His Sports City Pizza Pub in Buffalo, New York, depends on customers calling to order wings, pizza and potato skins.


Kuid suure osa ajast on tegemist automaatsõnumitega, mis üritavad pettust läbi suruda.

But much of the time, it's an automated message pushing a scam.


"Asi on jõudmas sinnamaani, et see ei võimalda teistel helistajatel meid kätte saada," ütles 24-aastane baariomanik.

"It's getting to the point where it's blocking other callers from coming in," the 24-year-old bar owner said.


Viimase aasta jooksul on mobiiltelefonidele lisatud valitsuse innustusel uusi tööriistu soovimatute "robotkõnede" takistamiseks.

Over the past year, prodded by the government, cellphones have added new tools to counteract unwanted "robocalls."


Federal Communications Commission on teinud ettepaneku võimaldada telefoniettevõtetel blokeerida rohkem rämpskõnesid ja loodab peletada petiseid suurte trahvidega.

The Federal Communications Commission has proposed letting phone companies block more spam and is hoping to deter scammers with big fines.


Ekspertide sõnul ei ole need sammud lõplik lahendus, aga need on hea algus.

Experts say these steps are not a cure-all, but they're a good start.


Föderaalsed ja osariiklikud mitte-helistada-loendid peaksid kaitsma inimesi soovimatute kõnede eest kaugturustajatelt.

The federal and state "Do Not Call" lists are supposed to protect people from unwanted calls from telemarketers.


Ent pettureid ei huvita, et nad seadust rikuvad.

But scammers don't care about breaking the law.


Petturid jõuavad inimesteni odavalt ja hõlpsalt, kasutades "automaatvalijaid", mis teevad korraga automaatselt rohkelt kõnesid.

Scammers reach people cheaply and easily using "autodialers," which spew out a large number of calls automatically.


Hinnanguliselt saavad ameeriklased päevas kümneid miljoneid robotkõnesid.

It's estimated that Americans receive tens of millions of robocalls every day.


Kõik neist ei ole loomulikult petturlikud.

Not all of them are fraudsters, of course.


Apteegid saadavad näiteks automatiseeritud sõnumeid retseptide täitmise kohta.

Pharmacies send automated messages about prescriptions being filled.


Kuid liigagi tihti on olukord järgmine: oled maksuametile raha võlgu; Microsoft helistab, et su arvuti korda teha; pakutakse tasuta kruiisi!

But too often, it's this: you owe the IRS money; it's Microsoft calling to fix your computer; free cruises!


Lisaks kasutavad rämpshelistajad keerukat tehnoloogiat, mis näitab telefonis helistajana kohalikku või tähtsa väljanägemisega numbrit, nagu maksuamet.

And spam callers have tricky technology that makes a phone's caller ID display a local or important-looking caller, like the IRS.


"Tüssamiseks" mõeldud numbrite puhul sobivate meetmete rakendamine raskendaks pettusi ja aitaks hoida Ameerika Ühendriikide tarbijatel kokku miljoneid dollareid, nagu väitis osariikide peaprokuröride grupp FCC dokumendis.

Cracking down on "spoofed" numbers would make running a scam more difficult and save U.S. consumers millions of dollars, a group of state attorneys general said in an FCC filing.


Telefoniettevõtted ja sõltumatud rakendused suudavad sõeluda või blokeerida soovimatuid kõnesid, võrreldes neid teadaolevate probleemsete numbrite andmebaasidega ja analüüsides kahtlast käitumist, nagu number, mis helistab paljudele inimestele mitte-helistada-loendites.

Phone companies and independent apps can screen or block unwanted calls by checking them against databases of known problem numbers and analyzing suspicious behavior, like a number that's calling lots of people on Do Not Call lists.


Juhtmevaba teenuse pakkujatel on samuti tööriistu, mis lisavad sissetulevatele kõnedele selliseid hoiatusi nagu "Tõenäoliselt pettus", kuid need ei ole kõigis telefonides ega paljudele ettemakstud kaardiga klientidele saadaval.

Wireless carriers also have tools that flag incoming calls with warnings like "scam likely," but they aren't available on all phones, or to many prepaid customers.


Verizonilt ja Sprintilt saab need tellida lisatasu eest.

The versions from Verizon and Sprint cost extra.


Mõned Android-telefonid, sh Google'i Pixel, sõeluvad rämpskõnesid tasuta.

A few Android phones, including Google's Pixel, screen spam calls for free.


Multimeediaprodutsent Jen Vargas (39) Orlandost Floridast ütles, et tema AT&T rakendus märgistab ja blokeerib teatud petukõned tema mobiiltelefonis, kuid telefoniliinide osas on ta loobunud.

Jen Vargas, 39, a multimedia producer from Orlando, Florida, said her AT&T app flags and blocks some fraudulent calls to her cellphone, but she's given up with the landline.


"Võtan väga harva vastu kõnesid numbritelt, mida ma ei tea," ütles Vargas.

"Very rarely do I pick up a call from a number I don't know," Vargas said.


Rakendused nagu YouMail ja Nomorobo pakuvad kodutelefonidele tasuta, kuid piirangutega leevendust.

Apps including YouMail and Nomorobo offer relief on home phones for free, with limitations.


YouMaili puhul peab operaator lubama "tingimuslikku kõnede suunamist", mis suunab kõned edasi, kui liinile ei vastata või see on hõivatud.

With YouMail, your carrier must allow "conditional call forwarding," which forwards calls if a line is unanswered or busy.


Nomorobo ei ole kõigi koduse telefoniteenuse pakkujate puhul saadaval ega tööta vanemate, vasepõhiste telefoniliinidega.

Nomorobo isn't available through all home phone providers and won't work with older, copper-based landlines.


Võimalik on osta ka vidinaid, mõned neist küllaltki rohmakad, mis blokeerivad kodutelefonides kõnesid.

You can also buy gadgets, some pretty clunky, that block calls on home phones.


Verizon testib samuti kahtlaste kõnede kohta hoiatuste kuvamist kodutelefonide numbrikuval.

Verizon is also testing warnings about suspicious calls on a home phone's caller ID display.


Telefoniettevõtted suudavad juba blokeerida teatud kõnesid, mis on petturlikud.

Phone companies can already block some calls that are being faked.


FCC on pakkunud välja eeskirjad taolise praktika formaliseerimiseks ja teiste pettuses kahtlustatavate kõnede blokeerimise lubamiseks.

The FCC has proposed rules to formalize that practice and permit them to block other calls they suspect are scams.


See tähendab, et Verizon võib blokeerida maksuvaba numbri, mis võtab tasu eest kõnesid vastu, kuid ei algata ise kunagi ühtegi.

That means Verizon can block a toll-free number that accepts calls for a bank but never initiates a call.


Operaatoritel oleks ühtlasi võimalik blokeerida kõnesid, mille puhul nad teavad, et need ei ole õigusjärgsed, nt 911 suunakoodiga numbrid.

Carriers would also be able to block calls they know aren't legitimate, like a number with a 911 area code.


Need eeskirjad vajavad veel viimistlemist.


Maureen Mahoney, avaliku korra aspirant mittetulunduslikus tarbijate liidus, ütles, et need arengud on "lootustandvad", kuid ei kaitse tarbijaid kõigi soovimatute kõnede eest.

Maureen Mahoney, a public policy fellow at the nonprofit Consumers Union, said the development is "promising," but won't protect consumers from all unwanted calls.


Esiteks ei rakendu mitte-helistada-loendid teatud tüüpi helistajatele, nagu võlakogujad ja poliitilised kampaaniad.

For one thing, "Do Not Call" lists don't apply to certain types of callers, such as debt collectors and political campaigns.


Lisaks kataksid FCC eeskirjad Mahoney sõnul ainult võltsitud numbreid.

In addition, Mahoney said, the FCC rules would cover only faked numbers.


Kõik robotkõned ei ole mõeldud tüssamiseks.


Tarbijate liit soovib, et telefoniettevõtted teeksid kõnede blokeerimise tööriistad kõigile tarbijatele tasuta kättesaadavaks.

Consumers Union wants phone companies to make call-blocking tools available to all consumers for free.


Pikemas perspektiivis toetab FCC tööstusharu püüdeid kinnitada, et helistaja on tõesti see, kes ta väidab end olevat.

In the longer term, the FCC supports industry efforts to verify that callers are really who they say they are.


Ehk ühel päeval on võimalik näha nutitelefoni ekraanil rohelist linnukest, kui helistaja on õigusjärgne.

Perhaps one day, you'll see a green checkmark on your smartphone when the caller is legitimate.


Telefoniettevõtete lobist U.S. Telecom ütleb, et selle kasutusele võtmiseks võib kuluda mitu aastat, kuid see oleks robothelistajate vastu võimas tööriist.

U.S. Telecom, the phone-company lobby, says rolling this out could take a few years, but would prove powerful against robocallers.


FCC otsib ühtlasi viise, kuidas lõpetada tüütute kõnete järgnemine tarbijatele, kes vahetavad numbrit.

The FCC is also seeking ways to stop annoying calls from dogging consumers when they change numbers.


Kui registreerida end praegu mitte-helistada-loendisse, kuid hankida endale hiljem uus number, ei pruugi turustaja seda teada ja võib uuel liinil tülitama hakata.

Today, if you sign up for Do Not Call but then get a new number, a marketer may not know and could pester you on your new line.


"Robothelistajad ei kao kuhugi," ütles Aaron Foss Nomorobost, mis on mobiil- ja kodutelefonidele mõeldud kõnede blokeerimise teenus.

"Robocallers aren't going away," said Aaron Foss of Nomorobo, a call-blocking service for cellphones and home phones.


"Nad on kriminaalid ja leiavad uue viisi, kuidas mis tahes süsteemist mööda minna.

"These guys are criminals and they're going to find their way around any system.


Aga meie töö on teha see nende jaoks võimalikult keeruliseks."

But it's our job to make sure we make it as difficult for them as possible."


On mitu loogilist abinõu, mida tarbijad peaksid rakendama.

There are common-sense measures for consumers to follow.


Ärge vastake telefonile, kui te ei tunne numbrit.

Don't answer the phone if you don't recognize the number.


Jah, see ei ole kahjuks praktiline ettevõtete kõneliinide puhul, nagu Sports City's.

Yes, this is impractical on business phone lines, like Sports City's.


Ärge rääkige vastu ega vajutage ühtegi nuppu.

Don't talk to them or press any buttons.


Kui suhtlete nendega, võivad nad märkida teid kellenagi, kes reageerib, ja matta teid rohkemate kõnede alla.

If you engage with them, they might flag you as someone who's responsive and inundate you with more calls.


Võimaluse korral blokeerige number pärast kõnet.

Block the number after the call, if possible.


Kui teil on privaatsusega seoses muresid, kontrollige rakenduse eeskirju, et näha, kas see jagab teie kõne- või kontaktandmeid turustajatega.

If you have privacy concerns, check the app's policy to see if it's sharing your call or contacts data with marketers.


Ärge esitage helistajatele isiklikke andmeid, nagu pangakonto või sotsiaalkindlustuse number.

Don't give callers personal information, like bank account or Social Security numbers.


Nordea ja DNB ühendpank saab reaalsuseks aasta lõpus

United Nordea and DNB bank to become reality at end of year


DNB ja Nordea Balti üksuste Luminori nime kandvaks finantsgrupiks ühinemine saab teoks alles selle aasta viimases kvartalis, kirjutab Äripäev.

The merger of DNB and Nordea Baltic units into a financial group called Luminor will become a reality in the last quarter of the year, Äripäev reports.


Ühises juriidilises kehas uste avamine on üha edasi lükkunud.

Opening its doors as a single legal corporation has been postponed several times.


Pärast ühinemisplaanide avalikustamist mullu suvel viitasid pangad, et tehingu lõpuleviimine võiks jääda teise kvartalisse.

After publication of merger plans last summer, the banks indicated that the completion of the transaction might fall into the second quarter.


Aprillis ütles aga DNB kommunikatsioonijuht, et asi lükkub kolmandasse kvartalisse.

In April, however, DNB’s head of communications said it would be postponed to the third quarter.


Nimelt andis Rootsi finantsinspektsioon Luminorile ühendpanga regionaalset olulisust arvestades täitmiseks lisajuhised.

Namely, the Swedish Financial Supervision Authority gave Luminor additional instructions to be fulfilled, given the reginal importance of the united bank.


Venemaa raudtee uurib võimalust panna käima Peterburi-Kaliningradi-Berliini reisirong

Russian railway looking into possibility of launching St. Petersburg-Kaliningrad-Berlin passenger train


Venemaa raudtee uurib võimalust panna käima Berliini-Peterburi rongiliin Kaliningradi kaudu, teatas Kaliningradi raudtee direktor Viktor Golomolzin Interfax Severo-Zapadile.

A Russian railway is looking into the possibility of launching a St. Petersburg-Berlin train line that would go via Kaliningrad, Kaliningrad Railway director Viktor Golomolzin told Interfax Severo-Zapad.


Reisiliikluse monitooring räägib sellest, et majanduslikust seisukohast on Kaliningradi-Berliini rongide taas käimapanemine vaevalt võimalik.

Passenger traffic monitoring shows that from the economic standpoint, it is barely possible to restore Kaliningrad-Berlin train service.


Ja meie pakume teist marsruuti - Berliin-Kaliningrad-Peterburi.

And we are offering another route – Berlin-Kaliningrad-St. Petersburg.


Tehnilised võimalused selleks on olemas nii infrastruktuuri kui ka veeremkoosseisu osas", ütles Golomolzin.

The technical possibilities for this exist in regard to both infrastructure and rolling stock,” said Golomolzin.


Veel märkis Golomolzin, et juba on olemas Vene rongid, millel saab vahetada rööpmelaiust ja jätkata liikumist Euroopa rööpmelaiusel.

Golomolzin also noted that there already exist Russian trains that can switch rail gauge and continue travel on the European track gauge.


Golomolzin leiab, et see suund on perspektiivikas, sest praegu peavad Peterburi ja kogu Venemaa loodeosa elanikud sõitma Saksamaale läbi Moskva ja Bresti.

Golomolzin believes this path is promising, as currently inhabitants of St. Petersburg and all of northwest part of Russia have to go through Moscow and Brest when travelling to Germany.


Võimaliku variandina arutatakse marsruuti läbi Läti, kinnitas Läti Delfile Läti raudtee (Latvijas Dzelzceļš) pressiesindaja Māris Ozols, kelle sõnul praegu mingit konkreetset otsust ei ole, aga variant on arutusel.

A route through Latvia is being discussed as a possible variant, Latvian Railways (Latvijas Dzelsceļš) press representative Māris Ozols confirmed to Latvian Delfi, saying that there is currently no concrete decision but that the variant is under discussion.


Läti raudtee otsib koos partnerite, sealhulgas Venemaa raudteega võimalust konkurentsivõime tõstmiseks reisijatevoo teenindamisel, et raudteetransport saaks konkureerida maanteetranspordiga.

Latvian Railways and its partners, including Russian Railways, is looking for a possibility to increase competitiveness in servicing passenger flows, so that railway transport could compete with road transport.


Mullu Eestisse tulnud Hiina firma tegi kohe 100 miljonit eurot käivet

Chinese firm that came to Estonia last year immediately posts 100 million euro turnover


Hiinlaste omanduses põllumajandustoodangu müüja Agritera, mis alustas tegevust alles eelmisel aastal, saavutas käibeks pea 100 miljonit eurot.

The Chinese-owned agricultural produce seller Agritera, which launched operations only last year, attained a turnover of nearly 100 million euros


Kasumit teeniti ligi 2 miljonit eurot, kirjutab Äripäev.

Close to 2 million euros in profit was earned, Äripäev reports.


Ettevõtte majandusaasta aruandest selgub, et põllumajandustoodangu kokkuostu ja hulgimüügiga tegeleva Agritera OÜ müügitulu ulatus 2016. aastal 100,6 miljoni euroni.

The company’s annual report shows that Agritera OÜ, engaged in purchasing and wholesaling agricultural produce, had sales revenue of 100.6 million euros in 2016.


1.91 million euros in profit was earned.


Aasta varem ettevõttes majandustegevust ei toimunud.

The company was not in business a year earlier.


Ettevõttes töötas mullu keskmiselt 3 inimest, 2015. aastal töötajaid ei olnud.

The company employed an average of 3 people last year. It had no employees in 2015.


Käive töötaja kohta ulatus 33,6 miljoni euroni, keskmine brutotasu oli 316 eurot kuus.

Turnover per employee was 33.6 million euros and the average gross pay was 316 euros per month.


Meil juba on neljapäevane töönädal, aga mitte selline nagu ootame

We already have a four-day work week, but not the kind we want


Avatud kontor.Foto: Scanpix, PantherMedia / Wavebreakmedia ltd

Open office. Photograph: Scanpix, PantherMedia / Wavebreakmedia ltd


Paljudel eestlastel juba on nende endi teadmata ihaldatud neljapäevane töönädal.

Unbeknownst to them, many Estonians already have the four-day work week they crave.


Ent mitte selline, nagu nad ootaks, kirjutab Äripäev.

Yet it’s not the kind they would want, reports Äripäev.


Selle on loonud moodne tööruumide planeerimine ehk avatud kontor.

It is a product of modern office planning – in other words, an open office.


Seinteta büroos kulub maineka juhtimisajakirja Harvard Business Review andmeil töötajail ligi 1,5 tundi päevas ehk peaaegu terve tööpäev nädalas tühja.

According to the prestigious management periodical Harvard Business Review, an employee in an office without walls spends close to 1.5 hours a day – almost an entire work day per week – doing nothing.


Ent kui neljapäevase töönädala all peetakse silmas nelja töö- ja kolme puhkepäeva, siis on selline sunnitud lahendus sellest kehvem.

Yet while a four-day work week usually is taken to mean four days at work and three days off, this sort of forced solution is inferior to it.


Tööajast võetud 1,5 tundi on perega ja hobide või puhkusega veedetud taastumisaja asemel sisustatud keskendumisraskustega, töö tegemise segamisega, kasvava ärrituse ja ärevuse ning töötahte hääbumisega.

Instead of being spent with family or on hobbies or recuperating, the 1.5 hours taken away from working time consists of problems concentrating, interruptions of work, increasing irritation and anxiety and problems, diminished motivation for working.


Kuidas finantseerida ettevõtte sõidukeid?


Muutunud tarbimisühiskonnas on laienenud ettevõtete sõidukite finantseerimisvõimalused - tavaliisingu kõrval on järjest enam ettevõtteid kasutamas ka täisteenusliisingut või hoopis kohustustevabamat pikaajalist autorenti.

The changes in the consumer society have resulted in expanded possibilities for financing company vehicles – besides ordinary leasing, more and more companies are using full-service leasing or long-term car rentals, which imposes fewer obligations.


Sõiduki liisimine ja rentimine on kaks selgelt erinevat finantstehingut, mis hõlmavad erisuguseid kohustusi ja ootusi, kuid mis sageli siiski segadust tekitavad.

Leasing and car hire are two clearly different financial transactions, which involve different sorts of obligations and expectations but which often cause confusion.


Rahvusvahelise autorendi ettevõtte AVIS Eesti müügi- ja turundusjuhi Villi Tõldi hinnangul on näha, et ettevõtted liiguvad üha enam täisteenusliisingu suunas ja ka järjest rohkem kasutatakse pikaajalist rentimise võimalust.

The Estonian sale and marketing director of international car rental company AVIS Villi Tõld said companies were visibly moving toward full-service leasing and increasingly using the option of long-term car hire.


Tõld tõi välja peamised küsimused, millele vastuseid otsides on võimalik valida endale sobilik sõiduki kasutamise viis.

Tõld cited the main questions that can be answered to choose the suitable means of using a vehicle.


Suurim erinevus auto rentimisel ja liisimisel on kasutamise aeg.

The biggest difference between renting and leasing a car is the term of use.


"Liisimist tasub eelistada pikemaajaliseks sõiduki tarvituseks, kui ettevõttel on plaan ärisõidukeid kauemaks perioodiks kasutusele võtta", selgitas Tõld, lisades, et tavaliisingu kasuks tasub otsustada, kui soovitakse sõidukit omada, täisteenusliisingu või pikaajalise rendi kasuks, kui sõidukit soovitakse kasutada kui teenust ehk igapäevaselt autot kasutada, kuid jättes hoolduskohustused teenuse pakkujale ning n-ö loobudes omandist.

“It is wise to prefer leasing for longer use of a vehicle if the company plans to make use of the company vehicles for a longer term,” explained Tõld, adding that it would be wise to opt for ordinary leasing if the desire is to own the car, while full-service leasing or long-term car hire if one wishes to use the vehicle as a service – i.e. using the car every day but leaving the maintenance obligations to the service provider and giving up title to the car.


"Rendiautol on liisinguperioodist tunduvalt lühem kasutusperiood, kuid paljud suuremad autorendiettevõtted pakuvad ka pikaajalist autorenti, kus auto rentimine toimub ilma keeruliste lepinguteta ja vabatagastusega", tutvustas Tõld erinevaid auto rentimise võimalusi.

“A rental car has a significantly shorter period of use than a leasing period, but many major car rental firms also offer long-term car hire, as renting a car is free of complicated contracts and the car can be returned at any time,” said Tõld in detailing the different possibilities of renting a car.


Tavaliisingu lõppemisel saab rentnikust auto omanik.

Upon the end of an ordinary leasing contract, the lessee becomes the car owner.


"Täisteenusliisingu puhul on liisinguperioodi lõppedes võimalik jätkata samadel või parematel tingimustel liisingumaksega, saades asemele samaväärne uus sõiduk, mis vastab ettevõtte vajadustele", sõnas ta, rõhutades, et kuna tarbimisühiskond liigub järjest enam just teenusekesksele tarbimisele, siis on sõiduki omamine täiendav kohustus ettevõttele.

“In the case of full-service leasing, it is possible at the end of the leasing period to continue the lease payment on the same or better conditions, getting in its place an equivalent new vehicle that meets the company’s needs,” he said, emphasizing that as consumer society is moving increasingly toward service-centred consumption, ownership of a vehicle is an additional obligation for the company.


Lisaks on täisteenusliisingu puhul võimalus soovi ja kokkulepitud tingimuste alusel auto ka endale osta.

In addition, full-service leasing comes with the option of buying the car on agreed-upon conditions, if this is desired.


Rentimisel antud võimalust aga pole ning makstakse ainult kasutusperioodi eest.

There is no such possibility when renting and only the period of use is paid for.


Auto liisimine toimub üldjuhul autofirmade esindustes ning auto rentimine rendiettevõtete rendikontorist.

Leasing a car generally takes place at dealerships and auto rent takes place in the rental office of a car rental firm.


Autofirmade esindused tegelevad küll esmajoones sõidukite müügiga, kuid pakuvad samuti ka liisingu võimalust ning mõnel juhul ka autorenti.

Dealerships do primarily sell cars, but they also offer leasing and, in some cases, car rental.


Rendifirmadel on aga autod ainueesmärgiga neid välja rentida.

Rental companies, however, have the exclusive objective of hiring out cars.


Tõld sõnas, et rentimisteenuse kasutamise põhjused on erinevad - paljud ettevõtted rendivad ametisõidukeid, lisaks on teenust mugav kasutada komandeeringus või puhkusel olles või kui enda auto on paranduses.

Tõld said that the reasons for using rental service are different – many companies hire company cars; in addition, it is convenient to use the service on business strips or while on holiday or if one’s own car is in the shop.


"Ametisõidukite puhul minnakse üha enam üle täisteenusliisingule, mis pakub kliendil kulude läbipaistvust, ajalist kokkuhoidu sõidukite ostu-, kasutus- ning tagastusprotsessis ning suuremat mugavust", tutvustas müügi- ja turundusjuht kasvavat liisingutrendi.

“In the case of company cars, there an increasing changeover to full-service leasing, which gibes the customer transparency of costs, savings on time in the car buying, use and return process, and more convenience,” said the sales and marketing director regarding the growing leasing trend.


Iga aastaga kasutab aina rohkem ettevõtteid oma autopargi puhul täisteenusliisingut, optimeerides niimoodi oma kulutusi ja keskendudes nende põhiärile.

Each year, more and more companies are using full-service leasing for their fleet of cars, thus optimizing their spending and focusing on their main activity.


Milline on teenusepõhine kindlustuse katvus?

What is the service-based insurance coverage like?


Kui liisitud auto puhul on kohustuslik kasko- ja liikluskindlustus, siis rendiauto on enamasti kaetud baaskindlustusega ning lisaks tuleb otsustada, kas võtta juurde näiteks avariikindlustus, varguskindlustus või täiskindlustus. "Kui võrrelda aga tavaliisingut täisteenusliisinguga, siis saab klient samaväärse kuumakse juures rohkem, kuna lisaks sõidukile ja kindlustustele katab kuumakse ka autode korralised hooldused, ööpäevaringse abi, rehvivahetused ja muud kokkulepitud teenused", selgitas Tõld.

While in the case of a leased car, comprehensive and TPL motor insurance are obligatory, rental cars usually are covered by basic insurance with the additional decision to be made of opting for accident insurance, theft or comprehensive insurance. “If we compare ordinary leasing with full-service leasing, the customer gets a more for an equivalent monthly payment, as in addition to the vehicle and insurances, the monthly payment also covers regular maintenance, 24h breakdown assistance, tyre changes and other agreed services,” explained Tõld.


"Kui tavaliisingusse saab võtta ükskõik millise uue sõiduki, siis täisteenusliisingu puhul aitab teenusepakkuja valida ettevõtte soovidele ja vajadustele vastava sõiduki, mis arvestab ka kasutamise funktsioone", võrdles ta, rõhutades, et täisteenusliising aitab kindlasti optimeerida ettevõtte autoparkidega seotud kulutusi.

“While any vehicle can be chosen for an ordinary lease, in the case of full-service leasing, the service provider helps choose a car that meets the company’s needs and wishes, taking into account the usage functionality as well,” he said in comparison, stressing that full-service leasing will definitely help to optimize the spending related to the company’s motor fleet.


"Rendisõidukite valik sõltub aga teenusepakkuja rendiautode pargist - erinevad rendiettevõtted pakuvad enda sõidukipargis nii väiksest ja ökonoomset sõidukit linnaliikluses kasutamiseks kui ka luksuslikku sedaanini ärikohtumisteks", kirjeldas Tõld.

“The selection of rental cars however depends on the service provider’s car hire fleet – different rental companies’ fleets offer both small and economical vehicles for city traffic and luxurious ones for business meetings,” described Tõld.


Tihedal rentimisperioodil võib muidugi juhtuda, et soovitud auto on juba välja renditud, kuid selle vastu aitab soovitud sõiduki varakult ette broneerimine.

During a busy rental period, of course, it may happen that the desired car is rented out, but making an early booking helps counter this.


Valides liisimise või rentimise vahel, tuleks esmalt selgeks teha oma eesmärgid - kui pikaks ajaks on soov sõidukit kasutada ning mis on pikaajalised plaanid seoses autoga.

When choosing between leasing or renting, first one should get clear on one’s goals – how long a time one wishes to use the vehicle for, and what are the long-term plans in connection with the car.


Kindlasti tasub hoolikalt tutvuda ka teenuste erinevate tingimuste ning kohustustega.

Certainly, it would be wise to familiarize oneself with the different conditions and obligations of the services.


Kuidas üks mees ehitas oma tütrele 51 miljonit dollarit maksnud teemapargi

How one man built a $51m theme park for his daughter


Üks Texases elav isa avastas, et ei ole ühtegi teemaparki, kus tema puudega tütar saaks mängida.

A father from Texas realised there were no theme parks where his disabled daughter could play.


Gordon Hartman oli just perepuhkusel basseinist välja tulnud, kui tema 12-aastane tütar Morgan lähenes teistele vees mängivatele lastele.

Gordon Hartman had just got out of the swimming pool on a family holiday, when his 12-year-old daughter Morgan went up to some children playing in the water.


Ta püüdis nendega sõbruneda, aga nad lahkusid kiiresti basseinist.

She tried to make friends with them but they quickly left the pool.


Hartman arvab, et nad ehmusid ära, kuna nad ei tea, kuidas kohelda puudega inimesest - Morganil on viieaastase kognitiivne arusaam ja ka teatud autismi vorm.

Hartman thinks they shied away from her because they didn't know how to react to someone with a disability - Morgan has the cognitive understanding of a five-year-old as well as a form of autism.


Temaga kohtumine toob alati naeratuse suule ja ta soovib kahtlemata kallistada.

When you meet her you will always get a smile and she will always want to offer a hug.


Kuid on olnud palju kordi, kus me pole saanud teda erinevatesse kohtadesse viia," ütleb ta.

But there were so many times we couldn't take her places," he says.


Hartman ja tema abikaasa Maggie küsisid teistelt vanematelt, kuhu nad võiksid oma tütre viia - kuhugi, kus ta tunneks end mugavalt ja teised tunneksid end temaga suheldes samuti hästi.

Hartman and his wife Maggie asked other parents where they could take their daughter - somewhere she would feel comfortable, and others would feel comfortable interacting with her.


"Jõudsime järeldusele, et sellist kaasavat kohta pole olemas," räägib Hartman.

"We realised such an inclusive place didn't exist," says Hartman.


Seega otsustas ta 2007. aastal selle ise ehitada.

So in 2007 he decided to build it himself.


Endine kinnisvaraarendaja müüs oma koduehitusettevõtted aastal 2005 maha, et rajada The Gordon Hartman Family Foundation - mittetulundusühing, mis aitab puudega inimesi.

A former property developer, he sold his homebuilding businesses in 2005 to set up The Gordon Hartman Family Foundation, a non-profit organisation that seeks to help people with disabilities.


Seejärel alustas ta "maailma esimese ülimalt juurdepääsetava teemapargi" loomist.

Then he set about creating the "world's first ultra-accessible theme park."


"Soovisime luua teemapargi, kus kõik saavad teha kõike, kus saavad mängida nii erivajadustega kui ka erivajadusteta inimesed," sõnab Hartman.

"We wanted a theme park where everyone could do everything, where people with and without special needs could play," Hartman says.


Ta kutsus kokku arstid, terapeudid, vanemad ja teised puudega ja puudeta inimesed, et rajatisega seoses nõu pidada.

He brought together doctors, therapists, parents and other people with and without disabilities to consult on the facilities.


Need püstitati 10-hektarilisse mahajäetud karjääri San Antonios Texases.

These were built on the 25-acre site of a disused quarry in San Antonio, Texas.


Park nimega Morgan's Wonderland maksis 34 miljonit dollarit (26 miljonit naela) ja avati aastal 2010.

The park, called Morgan's Wonderland, cost $34m (£26m) and opened in 2010.


Atraktsioonide hulka kuuluvad täielikult juurdepääsetav vaateratas, seiklusi pakkuv mänguväljak ja minirong.

Attractions include a fully-accessible Ferris wheel, adventure playground and miniature train.


Külastajad ütlevad Hartmanile tihti, et neil oli võimalik alles esimest korda selliseid atraktsioone kogeda.

Visitors regularly tell Hartman it is the first time they've been able to experience such attractions.


Olemas on ka karussell, millel on spetsiaalselt ratastoolidele disainitud tõllad, mis liiguvad loomade kõrval üles ja alla.

There is also a carousel with specially designed chariots for wheelchairs that go up and down alongside the animals.


Hartman tõdeb aga, et Morgan oli alguses sõidu suhtes kartlik.

However, Hartman reveals Morgan was at first wary of the ride.


"Kui me avasime, ei julgenud ta sellele minna.

"When we opened she was too scared to go on it.


Ta ei saanud aru, miks see ringi käib ning miks loomad üles ja alla liiguvad," ütleb Hartman.

She didn't understand why it was going around and the animals were going up and down," Hartman says.


Kulus kolm aastat, enne kui Morgan oli nõus karussellile minema.

It was three years before Morgan would go on the carousel.


"Algul seisis ta lihtsalt selle lähedale, siis istus ta loomale, aga me ei käivitanud sõitu.

"First she would stand near it, then she'd get on an animal but we wouldn't start it.


See oli aeglane protsess, aga nüüd ta armastab sellega sõita.

It was a slow process but now she loves going on it.


Ülesaamine millestki, mis teda hirmutas, tähendas tema jaoks palju.

Overcoming something she was scared of meant a lot to her.


Mängides saavutatud väikesed asjad teevad suure vahe sisse."

Little things achieved in play can make a big difference."


Alates selle avamisest on Morgan's Wonderlandi külastanud üle miljoni inimese 67 riigist ja kõigist 50 Ameerika osariigist.

Since it opened Morgan's Wonderland has received over a million visitors from 67 countries and from all 50 American states.


Kolmandik personalist on puudega ja sisenemine on tasuta kõigile, kellel on mõni haigusseisund.

A third of staff have disabilities and entrance is free to any guest with a condition.


"Mõistsin, et Morgan on üks õnnelikest, kuna tal on olemas paljud tema jaoks vajalikud asjad.

"I realised Morgan was one of the lucky ones because she had many of the things she needed.


Ma ei tahtnud, et hind oleks teistele erivajadustega inimestele takistuseks," ütleb Hartman.

I didn't want cost to be a barrier for others with special needs," Hartman says.


"Avame igal aastal, teades, et jääme vähemalt miljoni dollari (750 000 naela) jagu kahjumisse, ning peame selle tagasi teenima korjanduste ja partnerite abiga."

"We open every year knowing we're going to lose over $1m (£750,000) and we need to recover that through fundraising and partners."


Sel aastal laiendati teemaparki Morgan's Inspiration Islandi ehk täielikult juurdepääsetava veepargi avamisega.

This year, the theme park was expanded with the opening of Morgan's Inspiration Island, a fully-accessible water park.


"Juulis külastas parki vähem inimesi, kuna ratastoolid muutusid liiga kuumaks.

"Fewer people were visiting in July because the wheelchairs got too hot.


Seega otsustasime kõrvale veepargi rajada," räägib Hartman.

So we decided to create a water park next door," Hartman says.


Mõnes saare osas on kasutatud sooja vett, mis aitab lihasprobleemidega külastajaid.

Parts of the island use warm water, which helps visitors with muscular problems.


Saadaval on veekindlad motoriseeritud ratastoolid, mis töötavad suruõhu, mitte akudega.

Waterproof motorised wheelchairs are provided, which run on compressed air rather than batteries.


There is also an accessible river boat ride.


Veepark maksis ühtekokku 17 miljonit dollarit (13 miljonit naela).

Altogether, the water park cost $17m (£13m).


"Eile tuli üks mees Inspiration Islandil minu juurde ja lihtsalt hoidis mul käest," räägib Hartman.

"Yesterday a man came up to me at Inspiration Island and just held my hand," Hartman says.


"Ta osutas oma pojale, kellel on tõsised erivajadused, ja hakkas nutma.

"He pointed to his son, who has acute special needs and started crying.


Tema sõnul ei olnud ta poeg saanud varem vees mängida."

He said he hadn't been able to play in water before."


Hartmani väitel ei ole kolm pargi igast neljast külastajast puudega ja pargil on just see mõju, mida ta lootis.

Hartman says three out of four visitors to the park are not disabled, and that the park is having precisely the effect he hoped for.


"See aitab inimestel mõista, et kuigi me oleme teatud viisidel erinevad, oleme tegelikult täpselt ühesugused," ütleb ta.

"It helps people realise that though we are different in some ways, actually we are all the same," he says.


"Nägin, kuidas üks ratastoolis tüdruk läks teise, erivajadusteta tüdruku juurde ja nad hakkasid koos mängima.

"I saw one girl in a wheelchair go up to another girl without special needs, and they began playing together.


Hartmanil ei ole plaanis rohkem parke avada, kuigi ta on saanud postiga ja meili teel sadu kirju inimestelt, kes sooviksid ka enda naabrusesse parki.

Hartman isn't planning to open any more parks, despite receiving hundreds of letters and emails from people who want one in their own area.


Selle asemel keskendub ta San Antonios erivajadustega noorukitele hariduslike rajatiste võimaldamisele.

Instead he is focusing on providing educational facilities to teenagers with special needs in San Antonio.


"Ma tean, et on palju erinevaid organisatsioone, mis püüavad mujal midagi Morgan's Wonderlandi sarnast ehitada, ja me jätkame nendega koostöö tegemist," lisab ta.

"I know there are a lot of different organisations trying to build something like Morgan's Wonderland elsewhere and we'll continue to work with them," he adds.


Ta võtab Morganit jätkuvalt teemaparki mängima kaasa - Morgan on seal nüüd omamoodi kuulsus.

He continues to take Morgan along to play at the theme park, where she is now something of a celebrity.


"Kui ta siia tuleb, siis ta on nagu rokkstaar!


Paljud inimesed soovivad temaga rääkida ja temaga koos pilti teha, ta tuleb sellega hästi toime," ütleb Hartman.

Lots of people want to talk to her and take her picture, she's very good with it," Hartman says.


Morgan, kes on nüüd 23-aastane, saab asjadega aina paremini hakkama.

Now 23, Morgan continues to go from strength to strength.


"Ta räägib nüüd rohkem ja enamik tema füüsilistest probleemidest on arvukate operatsioonidega lahenenud.

"She talks more now and most of her physical issues have been taken care of through numerous surgeries.


Me oleme nii uhked, et ta on nii kaugele jõudnud."

We're so proud of how far she has come."


Kui Morgan parki külastab, meeldib talle kõige rohkem kiikedel ja liivaalal mängida, aimamata, kui palju ta on teisi aidanud.

When Morgan visits she's happiest playing on the swings and in the sand zone, unaware of just how much she has helped others.


"Morgan teab, et park on saanud nime tema järgi, aga ma ei usu, et ta mõistab, mida see tegelikult esindab ja kuidas see on elusid muutnud," sõnab Hartman.

"Morgan knows the park is named after her, but I don't think she understands the magnitude of what it represents and how it's changed lives," Hartman says.


"Ta ei mõista, et see, kuidas ta on elus asjadega toime tulnud, on teinud temast tõelise inspiratsiooniallika."

"She doesn't realise how she has dealt with things in life has made her a true inspiration."


Üleskutse leida autojuhid seoses tüdruku kahe vägistamisega Wittonis

Bid to trace drivers after girl raped twice in Witton


Politsei püüab leida seoses 14-aastase tüdruku vägistamise uurimisega kaht autojuhti.

Police want to trace the drivers of two cars as part of an investigation into the rape of a 14-year-old girl.


Teismelist rünnati Birminghamis Wittoni piirkonnas 26. juulil umbes kl 02:00 (BST).

The teenager was attacked in the Witton area of Birmingham at about 02:00 BST on 26 July.


Enne seda rünnakut vägistati teda Wittoni jaamas.

Prior to that attack, she was raped at Witton station.


Seoses esimese juhtumiga on ühele mehele süüdistus esitatud.

A man has been charged in connection with the first incident.


Briti transpordipolitsei soovib rääkida uurimise osana kahe autojuhiga.

British Transport Police would like to speak to two drivers as part of their investigation.


Politsei sõnul on esimene auto heledat värvi sedaan.

Police said the first car is a light coloured saloon-type vehicle.


Uurija-vaneminspektor Tony Fitzpatrick sõnas: "Meil on alust uskuda, et selle sõiduki juht rääkis jaama juures ohvriga, enne kui teine isik ta peale korjas ja seejärel autos vägistas.

Det Chf Insp Tony Fitzpatrick said: "We believe the driver of this vehicle spoke to the victim outside the station, prior to her being picked up by another person who then raped her in a car.


Me soovime teada, mida selle vestluse käigus öeldi. Lisaks võib juht teada tähtsaid üksikasju, mis aitaksid meid uurimisel."

We'd like to know what was said during the conversation, and it may be that the driver can provide us with some vital details which will help our inquiries."


Teise sõiduki juht, mis oli kirjelduste kohaselt punane VW Sharan, viis politsei sõnul ohvri tõenäoliselt pärast seda koju, kui teda oli teist korda vägistatud.

The driver of the second vehicle, described as a red VW Sharan, is believed to have given the victim a lift home after she was raped a second time, police said.


Vähipõetajast kass Genie nimetati aasta kassiks

Cancer-nursing cat Genie named Cat of the Year


Päästetud kass, kes oli oma omanikule luuvähiravi vältel toeks, nimetati riigi aasta kassiks.

A rescue cat that helped its owner through bone cancer treatment has been named National Cat of the Year.


Genie't tunnustati, kuna ta lohutas oma omanikku, Lincolnist pärit Evie Hendersoni (11), kuue keemiaraviseansi vältel.

Genie was honoured for comforting her owner Evie Henderson, 11, from Lincoln, through six rounds of chemotherapy.


Evie'l diagnoositi luuvähk 2016. aasta märtsis ja Genie seltskond aitas tal enda sõnul mitme valuliku operatsiooni ja pikalt haiglas veedetud ajaga toime tulla.

Evie was diagnosed with bone cancer in March 2016 and said Genie's company helped her cope with several painful operations and long spells in hospital.


Kassi tunnustas kasside heategevusorganisatsioon Cats Protection Londonis toimunud tseremoonial.

The cat was recognised by feline charity Cats Protection at a ceremony in London.


Pildiallkiri: Evie sõnul oli kass talle toeks, kui ta kaotas keemiaravi tõttu oma pikad pruunid juuksed

Image caption Evie said her cat supported her when she lost her long brown hair while receiving chemotherapy


Ta on minu jaoks alati olemas olnud," ütles Evie.

She's always been there for me," said Evie.


"Ta tuli mu kipsis jala juurde ja istus mu jalgade kõrval.

"She would come round my leg with the plaster and she would sit by my feet.


Ta nuusutas kipsi ja hüppas seejärel diivanile, et käppadega mu põlvel patsutada.

She would smell my plaster and she'd come up on to the sofa and do pitter-patter on my knee.


Kui ma olin liiga haige selleks, et sõbrad saaksid külla tulla või et välja minna, ning pidin istuma kodus, tuli ta minu juurde ja see muutis mind palju rõõmsamaks, pakkudes suurt lohutust."

When I've been too ill to have friends round or go outside and I've been stuck in the house, she'd come round me and that made me a lot happier and gave me great comfort."


Evie sõnul on tal oma lemmikloomaga eriline side, mis oli talle tohutuks toeks, kui ta kurnava ravi tõttu oma juuksed kaotas.

Evie said she shared a special bond with her pet, which gave her tremendous support when she lost her hair while enduring the gruelling treatment.


"See viis mind endast väga välja, kuna mul olid pikad pruunid juuksed.

"It was very upsetting for me because I had long brown hair.


Aga kuna parasjagu oli kevad, ajas Genie samamoodi karva ja see, et mina kaotasin enda juukseid ja Genie enda omi, leevendas natuke kogu seda šokki."

But at the same time as it was spring, Genie was moulting as well so it was sort of like I'm losing my hair and Genie's losing her hair as well so that eased the shock of it all."


Evie isa Chris Henderson ütles, et kass on olnud "suurepärane tähelepanu hajutaja" ja kirjeldas, kuidas Evie'l oli kombeks haiglavoodis oma armastatud lemmikust videoid vaadata.

Evie's father, Chris Henderson, said the cat had been a "great distraction" and described how Evie would watch video footage of her beloved pet from her hospital bed.


"Evie oli haiglas üle 300 päeva, seega veetsime seal rohkelt aega, ja see pakkus talle midagi, mida oodata, kui ta mõneks väärtuslikuks päevaks koju pääses."

"Evie was in hospital for over 300 days so we spent a lot of time in hospital and it just gave her something to look forward to when she did have those few precious days at home."


11-aastane sõnas: "Ma igatsesin teda iga päev, kui ma haiglas olin, ja mu pere ütles, et tema igatseb mind ka.

The 11-year-old said: "I missed her every day I was in hospital, and my family could tell she missed me.


Ta on mu parim sõber ja ma tõesti ei tea, mida ma ilma temata teeksin."

She's my best friend and I honestly don't know what I would do without her."


Ärigrupp kihutab valitsust tagant Brexiti üleminekutingimustes kokku leppima

Business group urges cabinet to agree on Brexit transition


Üks Suurbritannia suurim ärilobistide grupp õhutab valitsust lõpetama tantsu Brexiti äärealade ümber.

One of the UK's biggest business lobby groups has urged the cabinet to stop "dancing around the edges" of Brexit.


Institute of Directors (IoD) pöördus valitsuse poole palvega käia välja "üleminekuleping", et muuta Brexitiga edasiminek sujuvaks.

The Institute of Directors (IoD) called on the cabinet to come up with a "transitional agreement" to smooth the move to Brexit.


Soovitakse, et valitsus looks üle "Brexiti lõhe" silla EL-ist lahkumise ja uute kaubanduskokkulepete püstitamise vahele.

It wants it to bridge the "the Brexit Gap" between leaving the EU and setting up new trading arrangements.


Grupp hoiatas, et ilma taolise lepinguta seisab äritegevusel ees "lühiajaline kaootiline kaljuserval kõikumine".

It warned that without agreement, business faces "short-term chaotic cliff edges."


Nad kritiseerisid valitsust "üleminekuga seoses kõikvõimalikes spekulatiivsetes vaidlustes" kaasalöömise eest.

The group criticised the cabinet for engaging in what it called "a range of speculative arguments over transition."


Viimastel nädalatel on valitsuse liikmed esitanud vastuolulisi vaateid selle kohta, kui kaua üleminekuperiood kestab ja mida see endaga kaasa toob.

In recent weeks cabinet members have given opposing views on how long a transition period would last and what it would involve.


IoD aruandes "Brexiti lõhe silumine - võimalused üleminekuks" on kirjas: "Selle asemel et probleemi kaugelt kombata, peab valitsus tekitama selle teema ümber strateegilise arutelu.

The IoD report Bridging the Brexit Gap: Options for Transition said: "Instead of dancing around the edges, this issue must become a policy discussion for the cabinet.


See võiks minimeerida antud valdkonnas aina kasvavat segadust ja ebakindlust."

This could minimise the growing level of confusion and uncertainty in this area."


Gerard Lyons, majandusteadlane ja grupi Economists for Brexit juhtfiguur, kirjeldas sel nädalal aga muret "kaljuserval kõikuva" Brexiti üle kui "paanikatekitajate juttu", mis meenutab Y2K arvutiprogrammivea hirmu aastatuhande vahetusel.

However, Gerard Lyons, an economist and leading figure in the Economists for Brexit group this week described concern about a "cliff-edge" Brexit as "alarmist talk" similar to the fear of the Y2K bug threat to computers at the turn of the millennium.


Varakantsler Philip Hammond hoiatas juunis: "On suur hulk äriinvesteeringuid, mida lükatakse edasi, kuni ettevõtted näevad selgemalt, mis nende arutluste tõenäoline tulemus on."

Chancellor of the Exchequer Philip Hammond warned in June: "There is a large amount of business investment that is being postponed until business can see more clearly what the likely outcome of these discussions is."


Allie Renison, IoD EL-i ja kaubanduspoliitika juht, ütles: "Kantsleril on õigus muretseda äriinvesteeringute venimise pärast.

Allie Renison, IoD head of EU and Trade Policy, said: "The Chancellor is right to worry about business investment stalling.


See on talitluste EL-i ümberpaigutamise kõrval üks kõige sagedamini vaagitavatest muutustest, millega tuleb seoses Brexitiga tegeleda.

This is among the most frequently considered changes to deal with Brexit, alongside relocation of operations to the EU.


Viimane kehtib eriti IoD Põhja-Iirimaal asuvate liikmete puhul, kes kaaluvad praegu ühispaiknemist või ümberpaiknemist."

The latter is especially true for IoD members in Northern Ireland who are currently considering co-location or relocation."


IoD pakub välja mitmeid võimalusi, sh järgmised. Artikli 50 kokkuleppe pikendamine 2019. aasta märtsist edasi

The IoD suggests a range of options including: Doing a deal to extend the Article 50 deal beyond March 2019


Nõustumine jääma kauemaks EL-i seadusandluse valitsusalasse

Agreeing to stay longer under the rule of of EU law


Üleminekulise tollilepingu loomine sarnaselt EL-i tolliliiduga

Creating a transitional customs agreement, similar to the EU Customs Union


Renison ütles: "IoD pakkus seoses üleminekuga need võimalused välja, lootes, et see sütitab kohase debati teemal, kuidas on kõige parem Brexit lõpuni viia.

Ms Renison said: "The IoD has put forward this range of options for transition in the hopes that it sparks a proper debate on the practicalities of how best to Brexit.


Vahepealsete korralduste prioriseerimine ja seeläbi EL-ist väljumise riskide leevendamine tähendab, et lühiajalised kaootilised kaljuserval kõikumised ei kahanda edaspidiseid võimalusi."

Prioritising interim arrangements and thereby mitigating the risks of EU exit means the eventual opportunities aren't diminished by short-term chaotic cliff edges."


Professionaalne sport seisab Austraalias ristteel: mõni ala on rännanud korporatiivsel teel niivõrd kaugele, et on spordi alla liigitamiseks liiga ärikesksne;

Professional sport in Australia is at the crossroads: some have travelled so far down the corporate path, they are too business-oriented to be called a sport.


teised naasevad amatööride maailma, mis on liiga spordikeskne, et seda äriks pidada.

Others are retreating back along the amateur path, too inherently sport-minded to be considered a business.


Seda segadust tõendavad Cricket Australia (CA) piinarikkad viivitused mängijatega palgakokkuleppe saavutamisel, Austraalia ragbiliidu (ARU) otsustamatus meeskonna vallandamisel, Austraalia jalgpalliföderatsiooni (FFA) sidusrühmade ülestõus, ragbiliiga raskused funktsioneeriva sõltumatu komisjoni kokkupanekul ning Austraalia jalgpalliliiga (AFL) järeleandmatud püüded olla rahva seas sotsiaalse õigluse lipukandja.

The tortured delay in Cricket Australia reaching a pay deal with its players; the indecision of the Australia Rugby Union in sacking a team; the revolt by stakeholders of Football Federation Australia; rugby league's problems in achieving a functioning independent commission and the AFL's relentless push to be standard-bearers of social equity in the nation are evidence of this confusion.


Investeerimispankur ja Austraalia spordikomisjoni eesistuja John Wylie on püüdnud juhtida olümpiasporti aktiivselt professionaalsete liigadega samale teele, paigutades juhtivatele kohtadele ärimehi, kellel ei ole eliitseid kogemusi spordi vallas.

John Wylie, an investment banker and chair of the Australian Sports Commission, has been active in taking the Olympic sports down the same route as the professional codes, installing businessmen with no elite experience in a sport as chairs.


Kaevandamisgiganti Rio Tintot, kellel on ametiühinguid taltsutava taktika kasutamise maine, nähti kollina CA probleemides Austraalia kriketimängijate liiduga (ACA) kokkuleppe saavutamisel.

Mining giant Rio Tinto, with its reputation for union-busting tactics, was seen as the ogre in CA's problems in reaching an agreement with the Australian Cricketers Association.


CA eesistuja David Peever on Rio Tinto Australia endine tegevjuhataja ja ta palkas CA-le palgaläbirääkimisteks appi Rio Tinto juhi ja nõuandja.

CA chair David Peever is a former managing director of Rio Tinto Australia and recruited a Rio Tinto executive and an adviser to assist CA on the pay negotiations.


Ekslik oleks aga arvata, et eliitärimehed, kelle lähenemine on kriketimängijatega suhtlemisel halastamatu, ei armasta seda spordiala.

However, it would be a mistake to assume elite businessmen who take a ruthless approach to dealing with cricketers don't love sport.


Peever oli näiteks Stormi kodumängude regulaarne külastaja, kuni ta kolis teise osariiki.

Peever, for example, was a frequent attendee at Storm home games until he moved inter-state.


Sellest hoolimata on karmid läbirääkimised CA ja ACA vahel ning äärmiselt kõrged palgad jätnud mulje, et Austraalia suvine lemmikajaviide kuulub nüüd rohkem äri kui spordi valda.

Nevertheless, the brutal negotiations between CA and the ACA and the stratospheric salaries paid has produced the perception that Australia's favourite summer pastime is now more of a business than a sport.


Vastupidiselt on aga ARU oskamatu juhi, NAB-i endise tegevjuhataja Cameron Clyne'i suutmatus noppida välja Australian Super Rugby meeskond surunud liiga tagasi selle juurte juurde.

By contrast, the inept leadership of the ARU by former NAB chief executive Cameron Clyne, in failing to cull an Australian Super Rugby team, has pushed the code back to its roots.


Ragbiliidu inimesed eelistavad nüüd lonkida äärelinna staadionile, et vaadata mängu amatöörmeeskondade vahel, rüübates samal ajal õlut ja süües hot dog'i.

Rugby union people now prefer to stroll down to a suburban oval to watch a game between amateur teams, while sipping on a beer and eating a hot dog.


Ragbiliit kiitleb, et neil on Austraalias korporatiivselt kõige kvalifitseeritum ja mitmekülgsem juhatus, kuid liiga ebaõnnestumised rahvusvaheliste partnerite nõuete täitmisel näitavad, et tegemist on endiselt liiga suures osas spordiga, et olla äri.

Rugby union boasts it has the most corporately qualified and diverse board in Australia, yet the failure of the code, when challenged by the demands of its international partners, exposes it as still too much of a sport to be a business.


Nii ragbiliigal kui ka jalgpallil on probleeme juhtimisega, kuna sidusrühmad nõuavad rohkem võimu.

Both rugby league and soccer face problems over governance, with demands from stakeholders for more power.


Mõlema liiga esimehed, John Grant ARLC-st ja Steven Lowy FFA-st, on näidanud, et nende ärioskustest ei ole piisanud, et saavutada korporatiivset stabiilsust.

The heads of both codes, the ARLC's John Grant and FFA's Steven Lowy, have demonstrated that their business skills have not been enough to achieve corporate stability.


Grant, endine Kangaroo, juhtis edukat IT-ettevõtet, kuid oli 20 aastat mängust täielikult eemal.

Grant, a former Kangaroo, led a successful IT company but was effectively absent from the game for 20 years.


Sellest sai väärtus, kui värskelt moodustatud ARLC vajas sõltumatut eesistujat.

This became an asset when the newly formed ARLC needed an independent chair.


Liiga sidusrühmad, kes ei usaldanud üksteist, otsustasid, et komisjoni töös ei saa osaleda keegi, kes on osalenud viimasel kolmel aastal ragbiliigas mis tahes moel, välja arvatud passiivse fännina.

The code's stakeholders, none of whom trusted each other, decided that no one could sit on the commission if he/she had been involved with rugby league in any way in the previous three years, apart from being a passive fan.


Pendel liikus aga liiga kaugele ärilisele poolele ja liiga fännid on otsinud sellest ajast saati päästjat - kedagi, kellel oleks spordis nimekas minevik.

The pendulum swung too far to business and the fans of the code have been seeking a saviour, one with a celebrated past in the sport, since.


Westfieldi välisinvesteeringute tegevjuhataja Lowy päris FFA esimehe rolli oma isalt Frankilt, ühelt Austraalia rikkaimalt inimeselt.

Lowy, the chief executive of Westfield's overseas investments, inherited the FFA's chairman's role from his father, Frank, one of Australia's richest individuals.


A-liiga klubid soovivad olla juhatust valivas kongressis paremini esindatud.

The A-League clubs want greater representation on the congress that elects the board.


Nende omanikud kaotavad raha, kuid usuvad, et nad on sama väärikad kui Manchester United.

Their owners are losing money but believe they have the gravitas of a Manchester United.


Irooniliselt saadab spordi- ja ärieetika kants FIFA välja saadikuid spordi kodusõja lõpetamiseks.

Ironically, that great bastion of sport/business ethics, FIFA, is sending out emissaries to end the sport's civil war.


AFL-il on omaenda sidemed Rio Tintoga hiljuti erru läinud eesistuja Mike Fitzpatricku ja AFL-i endise voliniku Chris Lynchi, kaevandamisgigandi finantsjuhi kaudu.

The AFL has its own links to Rio Tinto via recently retired chairman Mike Fitzpatrick and former AFL commissioner Chris Lynch, the mining giant's CFO.


Liiga uhkustab riikliku eestvedaja rolli võtmisega soolise võrdsuse, pärismaalaste ja põgenikega seotud tegevuste ning geiõiguste edendamisel.

The code boasts a national leadership role in promoting gender equity, Indigenous and refugee causes and gay rights.


Mõni küünik võiks vihjata, et seda tehakse valitsuse abirahasid piieldes.

A cynic might suggest this is done with an eye on government grants.


AFL-i eesistuja Richard Goyder ütles Fitzpatricku kohale astudes: "AFL on midagi enamat kui äri, arvestades, kuidas see abistab kõiki neid kogukondasid."

The AFL chairman, Richard Goyder, said, when replacing Fitzpatrick, "The AFL is more than a business because of the way that it reaches into all these communities."


Goyder on Wesfarmersi varsti ametist lahkuv tegevjuhataja ja AFL-i esimene eesistuja, kes ei ole mänginud mängu eliittasemel.

Goyder is the outgoing chief executive of Wesfarmers and the first chair of the AFL who has not played the game at the elite level.


Endine Wesfarmersi eesistuja Bob Every on tegev Cricket Australia juhatuses.

A former Wesfarmers chairman, Bob Every, sits on the board of Cricket Australia.


Professionaalsete spordialade juhatuse liikmete määramise läbivaks jooneks on tihtipeale iseseisvuse tähtsustamine kompetentsuse ees.

The common thread in many of the appointments to the boards of professional sports is the promotion of independence over competence.


Äriinimeste värbamise tuhinas on nad unustanud millegi, mida võiks kutsuda kiindumiseks ja kireks spordi vastu.

In the rush to recruit top business people, they have neglected what might be called the affection and affinity for a sport.


Veelgi enam, paljud korporatiivsed raskekaallased ei ole harjunud meedia intensiivse ja mõnikord ka isiklikule tasandile laskuva kriitilise jälgimistegevusega.

Furthermore, many of the corporate heavyweights are not accustomed to the intense - sometimes personal - scrutiny from the media.


Miski, mis töötab korporatiivses maailmas, ei pruugi spordivaldkonda üle kanduda.

What might work in the corporate world doesn't necessarily translate to the world of sport.


Jordaania kohus jõustas kolme Ameerika Ühendriikide sõjaväelase tapmise eest eluaegse karistuse

Jordan court upholds life sentence for killing of 3 U.S. troops


Jordaania sõjaväeline apellatsioonikohus määras Jordaania sõdurile eelmisel aastal kolme Ameerika Ühendriikide militaarkoolitaja mahalaskmise eest eluaegse karistuse.

A military appeals court in Jordan has upheld the life sentence of a Jordanian soldier in the shooting deaths of three U.S. military trainers last year.


Sõjatribunal määras eelmisel kuul vanemseersant Marik al-Tuwayhale Lõuna-Jordaania lennubaasi sissepääsu juures ameeriklaste tapmise eest eluaegse vanglakarsituse koos raske tööga.

First Sgt. Marik al-Tuwayha, was sentenced by a military court last month to life in prison with hard labor for killing the Americans at the entrance to an air base in southern Jordan.


Al-Tuwayha avas ameeriklaste karavani pihta tule, väites, et ta kartis baasi rünnakut.

Al-Tuwayha had opened fire at a U.S. convoy, claiming he feared the base was coming under attack.


Pärast otsust avaldatud turvakaamera video näitas aga, et ta jätkas tulistamist ka siis, kui kaks ameeriklast varjusid ja vehkisid kätega, et tulistamine lõpetataks.

However, security camera video released after the verdict showed that he kept firing as two of the Americans took cover and waved their arms, in an apparent effort to stop the shooting.


Uudistesait Hala Akhbar, mis on seotud Jordaania sõjaväega, teatas neljapäeval, et viie kohtunikuga sõjaväeline apellatsioonikohus kinnitas al-Tuwayha karistuse.

The news website Hala Akhbar, linked to the Jordanian military, reported on Thursday that a five-judge military appeals court upheld al-Tuwayha's sentence.


Sylvester Stallone astub külalisrollis üles sarja "Meie elu" teises hooajas

Sylvester Stallone to guest star in 'This Is Us' Season 2


Juhtivprodutsent Dan Fogelman teatas neljapäeval Television Critics Associationi pressituuril sarja puudutava foorumi raames, et NBC populaarse draamasarja eesootavas teises hooajas astub üles Sylvester Stallone.

Sylvester Stallone is going to visit NBC's hit drama in its upcoming second season, executive producer Dan Fogelman announced Thursday during a panel for the series at the Television Critics Association press tour.


Näitleja astub külalisena üles Kevini (Justin Hartley) kaastähe rollis hooaja alguses toimuvatel filmivõtetel.

The actor is going to guest as Kevin's (Justin Hartley) co-star in the movie he's filming at the start of the season.


"Kevin mängib suures filmis ja meil oli vaja suurt kaastähte," ütles Fogelman.

"Kevin is shooting a big movie and we needed a big co-star," Fogelman said.


Eelmise hooaja lõpus palgati Kevin tähtsasse rolli sarjast põgusalt läbi vilksanud Ron Howardi lavastatud filmis.

At the end of last season, Kevin scored a big acting job in a film directed by Ron Howard, who had a cameo in the show.


Sel hooajal näeme, kuidas tegelane osaleb projektis ja soojendab ühtlasi üles suhteid oma eksiga, keda mängib Alexandra Breckenridge.

This season will see the character in production on the project and also working to rebuild his relationship with his ex, played by actress Alexandra Breckenridge.


Fogelmani sõnul mängib Stallone "filmis, milles Kevin osaleb, isafiguuri".

Fogelman said Stallone plays the "father figure in the film that Kevin is shooting."


"Meie elu" täht Milo Ventimiglia, kes mängib sarja minevikupiltides Hartley isa, mängis kokkusattumusena 2006. aasta filmis "Rocky Balboa" Stallone'i poega.

"This Is Us" star Milo Ventimiglia, who plays Hartley's father in series flashbacks, coincidentally played Stallone's son in 2006's "Rocky Balboa."


Fogelman ütles, et Ventimiglia endiselt õitsev sõprus Stallone'iga oli tõenäoliselt see, mis aitas sarjal suure staari külalisnäitlejaks meelitada.

Fogelman said Ventimiglia's continued friendship with Stallone likely helped the show score the big-name guest star.


"Meil on tema jaoks suurepärane stsenaarium.


Ma usun, et see tuleb tõeliselt põnev," sõnas Fogelman.

I think it's going to be really, really exciting," Fogelman said.


"Meie elu" naaseb teleekraanidele 26. septembril.


James Harrison kulutab aastas ligikaudu 300 000 dollarit, et hoida oma keha mänguvormis

James Harrison Spends Roughly $300,000 a Year to Keep Body in Playing Shape


Iga NFL-i mängija sõltub elatise teenimisel oma kehast.

Any NFL player relies on his body to make a living.


Seetõttu investeerivad ka paljud teised atleedid rohkelt raha keha hooldamisse ja taastamisse, et püsida tippvormis.

Many more athletes thus invest heavily on conditioning and recovery to stay in peak shape.


Jeremy Fowler portaalist ESPN.com uuris lähemalt, kui kaugele on mõned veteranid valmis minema, et oma karjääre pikendada.

ESPN.com's Jeremy Fowler profiled the deep lengths some veterans take to prolong their careers.


Ükski juhtum pole aga niivõrd äärmuslik kui 39-aastase James Harrisoni, 14. hooajaks valmistuva Pittsburgh Steelersi tagumise kaitseliini mängija oma.

No case is more extreme than James Harrison, the 39-year-old Pittsburgh Steelers linebacker preparing for his 14th season.


Fowleri andmetel kulutab Harrison aastas keskeltläbi 300 000 dollarit nõelravile, massaažiteraapiale, kiropraktikutele ja kuppude panemisele.

According to Fowler, Harrison spends around $300,000 a year on acupuncture, massage therapy, chiropractors and cupping.


Suurem osa kuludest on seotud üle riigi reisimisega, et spetsialistidega kohtuda.

Most of the cost stems from traveling across the country to see specialists.


"Ma ei pea selliste asjade kohta arvet pidama," ütles Harrison.

"I don't need to do the checks and balances like that," Harrison said.


"Kui võrrelda teenitud summasid minu kulutustega, on väljamaksed seda väärt, arvestades, kuidas ma ennast tunnen."

"When it comes down to it, what I make versus what I spend, the payout is worth it based on how I feel."


Mike Mitchell, Harrisoni treeningupartner ja meeskonnakaaslane Steelersis, hindas oma keha eest hoolitsemise aastaseks summaks 200 000 dollarit.

Safety Mike Mitchell, Harrison's Steelers teammate and training partner, estimated a $200,000 annual bill on his body maintenance expenses.


30-aastane Mitchell on testinud keha lõdvendamist (inglise keeles "body tempering"), mida Fowler kirjeldas kui "55 kilo metalli kasutamist massaažirullina".

The 30-year-old has tested body tempering, which Fowler described as "basically foam rolling with about 120 pounds of metal."


"Ennast selle peal rullimise asemel rullitakse seda sinu peal," ütles Mitchell.

"Instead of rolling on it, it rolls on you," Mitchell said.


"Kui sul on jalas mõni pinges koht ja nad hakkavad seda asja ringi liigutama, on see kohati valus.

"If you had any knots in your leg and they start moving that thing around, it gets painful at times.


Aga kui püsti tõused, on pinge kohe kadunud.

But when you stand up, you're loose immediately.


Nemad on valmis lisapingutusi tegema, aga endised NFL-i mängijad Barry Cofield ja Ryan Harris kulutavad aastas taastumisele keskmiselt 50 000 dollarit.

While those go the extra mile, retired NFL players Barry Cofield and Ryan Harris labeled $50,000 a fair average on yearly recovery costs.


Cofield, kes mängis 10 hooaega New York Giantsi ja Washington Redskinsi ridades, on väljendanud kahetsust, et ta ei kulutanud rohkem.

Cofield, who played for 10 seasons with the New York Giants and Washington Redskins, expressed regret over not spending more.


"Kui ma saaksin tagasi minna, siis investeeriksin veelgi enam," ütles Cofield Fowlerile.

"If I were to go back, I would invest even more," Cofield told Fowler.


"Kulutaksin tõenäoliselt vähemalt kaks korda rohkem.


Olin oma karjääri esimesed kaheksa aastat väga hea tervise juures.

I was very healthy the first eight years of my career.


Lõpu poole oleks ehk olnud abi rohkematest protseduuridest."

Toward the end, maybe more treatments would have helped."


Ryan Shazier, 24-aastane tagumise kaitseliini mängija, väljendas valmidust astuda oma veteranidest Steelersi meeskonnakaaslaste jälgedes.

Ryan Shazier, a 24-year-old linebacker, expressed a willingness to follow the lead of his veteran Steelers teammates.


"Kui sa maksad 100 000 dollarit ja teenid mängides täiendavad kolm miljonit, on see otsus üsna lihtne," ütles Shazier.

"If you pay $100,000 and you make an extra $3 million playing, that's an easy decision," Shazier said.


Mis puutub karjääri pikaajalisusesse, on mängijate taastumisse investeerimine palju nutikam kui raha kulutamine autodele ja villadele.

In terms of career longevity, investing on player recovery is far smarter than spending on cars and mansions.


Keskmisel NFL-i mängijal veab, kui ta saab mängida kauem kui 30. eluaastani, seda enam peaks Harrisoni edu veenma tema kolleege oma kulutusi teise kohta suunama.

The average NFL player is lucky to play beyond 30, so Harrison's success should especially persuade peers to redirect their earnings.


Aga võib-olla suudavad nad lihtsalt mõne kohaliku spetsialisti leida.

But maybe they can just find local specialists.


Kuidas printsess Diana kasutas oma meiki relvana

How Princess Diana used her make-up as a weapon


Kui mõtlen printsess Diana meigile, tuleb esimese asjana silme ette silmalainer.

When I think about Princess Diana's make-up, the first thing that comes to mind is the eyeliner.


To begin with, the girlish blue of her youth.


Hiljem paks must lainerijoon tema Martin Bashiri "Panorama" intervjuus, mille mõju oli laastav, kui ta läbi paksude ripsmete üles vaatas, tuues kuuldavale surematu fraasi: "Meid oli selles abielus kolm, seega oli see pisut liiga rahvarohke."

Later, the heavy black kohl of her Martin Bashir Panorama interview, deployed to devastating effect as she gazed up through thick lashes and uttered the immortal line: "There were three of us in this marriage, so it was a bit crowded."


Suured ja märjad silmad, mis olid ümbritsetud tema kõhetus, kahvatus näos paksu musta joonega, jätsid temast haavatud looma mulje.

Her eyes, huge and moist and outlined heavily in black against her gaunt, pale face, gave her the appearance of a wounded animal.


It was exactly the effect she wanted to achieve.


Väljaspool avalikkust ei kandnud printsess Diana aga kunagi eriti meiki, vähemalt mitte moodsate standardite järgi.

In private, though, Princess Diana never wore much make-up: not by modern standards anyway.


Asi ei olnud ainult selles, et ta ei vajanud seda - ta oli loomulikult ilus -, vaid ta nägi selles tüütut kohustust, midagi, mis on seotud pigem töö kui mõnuga.

It wasn't just that she didn't need to - she was a genuine beauty - it was also that she saw it as a bit of a chore; work-related rather than a source of pleasure.


Avalikkuse ees võis ta kanda paksu meigikihti.

In public, she could be thickly painted.


Kord saabus ta Conde Nasti, Vogue'i kirjastajate kontorisse, kandes paksu, peaaegu oranži jumestuskreemikihti.

She once arrived at the offices of Conde Nast, publishers of Vogue, wearing a heavy layer of almost orange foundation.


Ta palus vabandust, öeldes, et tema nahk peab justkui päikesest paitatult särama, sest kui ta läheks välja "tavaliselt", siis kõmufotograafid pildistaksid teda ja seejärel esitaksid kõik süüdistusi, et ta näeb välja "kahvatu", "tuhm" ja "väsinud".

She apologised, saying that if she didn't make sure her skin had the requisite sun-kissed glow and went out looking "normal," the paparazzi would take pictures and everyone would accuse her of looking "pale," "wan" and "exhausted."


Just sel põhjusel käis Diana kolm korda nädalas solaariumis, kasutades selleks oma kodus olevat masinat.

It was for this reason Diana had thrice-weekly sunbed sessions, on a machine she kept at home.


Tänapäeval pandaks sellist teguviisi loomulikult tervislikel põhjustel pahaks, kuid Diana jaoks oli sel kasulik eesmärk - see võimaldas tal näidata maailmale tema päikselist olemust, kuigi tema sisemust täitsid mustad pilved ja äike.

Today, of course, such behaviour would be frowned upon for health reasons, but for Diana they served a useful purpose - allowing her to present a sunny disposition to the world even when on the inside all was dark clouds and thunder.


Kuningliku perekonna tõenäoliselt üks suurim viga oli arvata, et kui nad kiidavad ta Charlesi abikaasana heaks, saavad nad endale ühe väikse kauni sugumära, kellel on ajuks vaid suhkruvatt.

Perhaps one of the biggest mistakes the Royal Family ever made was in thinking that, by approving her as a wife for Charles, they were getting themselves a pretty little brood mare with nothing but fluff for brains.


Ta ei pruukinud küll olla koolis klassi parim, aga kui asi puudutas imago loomist, siis selles oli ta läbinisti viieline õpilane.

She may not have been top of the class at school, but when it came to image management, she was an A-star pupil.


Diana jaoks seisnes soengu ja meigi tähtsus selles, et neid oli võimalik kasutada tuju või tunde edasiandmiseks.

To Diana, hair and make-up were important insofar as they could be used to communicate a mood or a feeling.


Muidu ei pakkunud need talle vähimatki huvi.

Otherwise, she had not the slightest bit of interest.


Tema sõber Rosa Monckton - Diana oli tema noorima lapse ristiema - mäletab, et meik ei olnud miski, millest nad tavatsesid rääkida.

Her friend Rosa Monckton - Diana was godmother to her youngest child - remembers that make-up was not something they ever talked about.


"Mäletan vaid seda," ütles ta, "kui suurt kergendust ta tundis neil kordadel, kui käisime koos puhkamas ja ta ei pidanud end meikima."

"What I do remember," she says, "is how relieved she was on the times we went on holiday together that she didn't have to put it on."


Tänapäeval kipume me mõtlema meigist kui millestki, mis täiustab naise väljanägemist, kuid Diana elukaarele tagasi vaadates on selge, et ta kasutas seda võimsa suhtekorralduse tööriistana.

Now, we tend to think of make-up as a way of enhancing a woman's looks, but if you look back across the arc of Diana's life, it's clear she used it as a powerful PR tool.


Need hetked, mil ta tundis end kõige vabamalt, oli kõige rohkem tema ise, on need hetked, mil ta oli ühtlasi kõige loomulikum, kandes väga vähe meiki.

Those moments when she was most at ease, most herself, are the ones where she is also at her most natural, wearing hardly any make-up at all.


Aastal 1993 koos oma kahe noore pojaga Thorpe'i pargis Loggers Leapi atraktsioonil alla kihutades oli ta läbimärg ja naeris südamest, ripsmetušš silmade all laiali nagu mis tahes teisel emal, kes veedab päeva lastega.

Careering down Loggers Leap at Thorpe Park in 1993 with her two young sons, she is drenched to the skin and laughing like a drain, her mascara pooling underneath her eyes like any other mother on a day out with the kids.


Neli kuud pärast seda, kui teatati tema ja Charlesi lahkuminekust, nägi ta viimaks välja trotsivalt muretu ja "tavaline".

Four months since her separation from Charles was announced, at last she looks defiantly carefree and "normal."


Või hilisematel aastatel treeningusaalist välja tõtates, juuksed taha seatud, vormis jalad jalgrattapükstes, nägu treeningust punetav, tervis ja elujõud õhkamas igast tema poorist.

Or zipping out of the gym in those later years, hair slicked back, toned legs encased in cycling shorts, face flushed from her workout, health and vitality oozing from every pore.


Tema elu lõpu poole, mil ta hakkas oma iseseisvust maksma panema ja tema enesekindlus kasvas, nägime aina rohkem sellist Dianat.

Towards the end of her life, when she was beginning to assert her independence and as her confidence grew, we saw more and more of this Diana.


Ta sidus end Halo Trustiga ja kõndis 1997. aasta jaanuaris läbi Angola miinivälja.

She became involved with the Halo Trust, famously walking through a minefield in Angola in January 1997.


Tol hetkel 35-aastaselt, juuksed pehmed ja loomulikud, nägu peaaegu täielikult meigivaba, nägi ta arvatavasti kaunim välja kui eales varem, meenutades seda säravat ja lootusrikast noort tüdrukut, kes 15 aasta tagusel kihlusfotol naeratas.

Then 35, her hair soft and natural, her face almost entirely free of make-up, she had arguably never looked more beautiful, or more reminiscent of the bright, hopeful young girl smiling out of her engagement photo 15 years earlier.


Diana oli just jõudmas oma parimatesse aastatesse.


Varastel aegadel oli noorel Diana Spenceril unenäoline Raffaeli-eelne olemus.

In the early days there was a dreamy, Pre-Raphaelite quality to the young Diana Spencer.


Aga ei läinud kaua, kuni algas "printsessifitseerimine" - protsess, mida dirigeerisid peamiselt press ja palee, et teha Dianast rafineeritud noor neiu, kes oleks väärt oma uut seisust.

But it wasn't long before the "princessification" began - a process largely orchestrated by the Press and Palace to turn Diana into a sophisticated young lady worthy of her new status.


Osaliselt hõlmas see Clayton Howardi, veteranist meigikunstniku, keda lord Snowdon kasutas tihti fotoseanssidel, kätetööd.

In part, this involved the handiwork of Clayton Howard, the veteran make-up artist Lord Snowdon often used for photoshoots.


Howard kohtus kartliku Dianaga esimest korda Snowdoni Kensingtoni linnamajas, et jäädvustada ajakirja Vogue jaoks ametlik kihluspilt.

Howard first met a nervous Diana at Snowdon's Kensington townhouse for the Vogue magazine shoot that would produce the official engagement picture.


Sel hetkel, 1980. aastate lõpus oli Diana alles tühi lõuend.

At this point, in late 1980, Diana was a blank canvas.


Tema kõige peenemad ilutooted olid pärit The Body Shopist, näiteks Elderfloweri silmageel.

Her most sophisticated beauty products came from The Body Shop - Elderflower Under Eye Gel, for example.


Howard kasutas Max Factori jumestuskreemi Sheer Genius tooniga Honey Touch ja Max Factori põsepulka tooniga Frosted Coral.

Howard used Max Factor Sheer Genius foundation in Honey Touch and a Max Factor blusher stick in Frosted Coral.


Silmalaugudele kandis ta Elizabeth Ardeni toone Rice ja Timberland ning kulmule valge härmatiseefektiga lauvärvi.

On the eyelids, he applied Elizabeth Arden shades Rice and Timberland, with a white frosted eyeshadow on the brow.


Väljanägemist täiustasid Elizabeth Ardeni sinine ripsmetušš ja sinine kontuurpliiats.

Navy Elizabeth Arden mascara and that blue eyeliner, also Arden, completed the look.


Ja me teame seda kõike, kuna Howard lõi tema jaoks näoskeemi.

And we know all this because Howard created a bespoke face chart for her.


"Diana silmad on nii imetlusväärset värvi, et ma soovisin nende rabavat sinisust rõhutada," kirjutas ta hiljem.

"Diana's eyes are so spectacular in colour that I wanted to emphasise their striking blueness," he later wrote.


Lõpptulemus ei ole aga sellise noore tüdruku puhul eriti meelitav - ta näeb välja nagu 18-aastane, kes on saamas 50.

The finished result is not flattering to such a young girl: she looks 18 going on 50.


Ta kulmud on liiga rõhuvad ja silmadele kantud liiga palju igavat pruuni.

Her brows are too heavy, and her eyes overworked in dull brown.


Kõige rabavam on siin aga kurikuulus silmalainer silmalau siseservas selles tontlikus Disney printsessi sinises toonis.

Most striking, though, is the infamous eyeliner - worn on the waterline, inside the eye - in that ghastly Disney Princess blue.


Pole siis imestada, miks Diana pisut ebakindlalt meie poole vaatab.

No wonder Diana looks back at us a little unsure.


Üks Diana ängistuse allikas oli asjaolu, et ta ei teadnud kunagi, kust lõppeb avalik persoon ja algab privaatne.

One of the sources of Diana's anguish was that she never knew where her public persona stopped and her private self began.


Inimene, kes Diana väljanägemist tõenäoliselt kõige enam mõjutas, oli Mary Greenwell, kes mängib tänapäeva meigimaailmas siiani tähtsat rolli.

The person who perhaps had the most influence on Diana's look was Mary Greenwell, still very much a part of the modern make-up scene.


Meigikunstnik, kes on praegu teiste hulgas Chaneli saadik, on endiselt üks meigimaailma ikoonidest.

Now an ambassador for, among others, Chanel, she remains one of the icons of the make-up world.


"Dianal oli uskumatult kaunis nahk ja pikad jäsemed," meenutab ta.

"Diana had the most amazing, beautiful skin and long limbs," she remembers today.


Ta oli seksikas, ilma et ta oleks seda püüdnud."


Mary kohtus Dianaga esimest korda 1991. aastal, kui Vogue'i toonane peastilist Anna Harvey palus tal teha Dianale meigi enne detsembrinumbri fotoseanssi ühe ajakirja kõige hinnatuma fotograafi Patrick Demarchelier'ga.

Mary first met Diana in 1991, when she was asked by Anna Harvey - then head stylist at Vogue - to do her make-up for a shoot with Patrick Demarchelier, one of the magazine's most celebrated photographers, for the December issue.


Meeskonda kuulus ka juuksur Sam McKnight.

Hairdresser Sam McKnight was also part of the team.


See toimus siis, kui Diana ja Charlesi abielumured olid kõige suuremad ja avaliku toe nimel algas jagelemine.

This was at the height of Diana and Charles's marriage woes and the beginning of the skirmish for public support.


"Nad ei öelnud meile, kes see on, kuigi me teadsime, et tegemist on kellegi väga kuulsaga," ütles Greenwell.

"They didn't tell us who it was, although we knew it was someone very famous," says Greenwell.


"Kui me kohale jõudsime, seisis Diana lihtsalt kaunilt seal, oli soe ja sõbralik ning äärmiselt elevil, et saab olla Vogue'i esikaanel."

"When we arrived, Diana was just standing there looking gorgeous, sweet and friendly, and so excited to be on the cover of Vogue."


See kaanepilt - Diana lihtsas mustas kampsunis, lõug toetumas kätele, tema sinised silmad erksad, küüntel elegantne Prantsuse maniküür, juuksed lühikeseks lõigatud - oli murranguline.

The resulting cover - Diana in a simple black sweater, chin resting on her hands, her blue eyes bright, elegant French polish on her nails, hair cropped short - was a game-changer.


Sellest kiirgas positiivsust, individuaalsust ja elegantsi.

It radiated positivity, individuality and flair.


Ennekõike oli see kaasaegne, andes edasi varaste üheksakümnendate klanitud minimalistlikku esteetikat ning tekitades tugeva kontrasti Diana ja kuningliku perekonna vahel, kellel seisis ees "annus horribilis", nagu kuninganna seda hiljem nimetas.

It was, above all, modern - encapsulating the neat, pared-back aesthetic of the early Nineties and placing Diana in stark contrast to the Royal Family, which was about to embark on what the Queen would later call her "annus horribilis."


"Diana oli oma meigi suhtes väga pingevaba.

"Diana was very relaxed about her make-up.


Ta lihtsalt tahtis näha välja värske ja teistmoodi," ütles Greenwell.

She really just wanted to look fresh and new," says Greenwell.


Aja jooksul õpetas ta Dianat ennast ise meikima - kreem, jumestuskreem, peitepulk silmade tõstmiseks, ripsmetušš - ja rõhutas tervislikku nahahooldusrutiini, julgustades teda enda eest hästi hoolt kandma ja järgima mantrat "sisemine ilu".

Over time she taught Diana to do her own make-up - moisturiser, foundation, concealer to lift the eyes, mascara - and emphasised a healthy skincare regime, encouraging her to take good care of herself and adopt a "beauty from within" mantra.


Diana "tegi kõike mõõdukalt", ütleb Greenwell.

Diana "did everything in moderation," says Greenwell.


Ta magas piisavalt ja vähendas alkoholi tarbimist, mis on värske väljanägemisega naha jaoks väga oluline.

She got plenty of sleep and cut back on alcohol, essential for fresh-looking skin.


Printsess eelistas Guerlaini jumestuskreemi, Clarinsi huulepulkasid ja Clinique'i Wild Rose'i põsepuna.

The Princess favoured Guerlain foundation, Clarins lipsticks and Wild Rose blusher by Clinique.


Kuid suurim teene, mille Mary Dianale tegi, oli tema võõrutamine sinisest silmalainerist.

But the biggest favour Mary did for Diana was to wean her off blue eyeliner.


"See tegi teda lihtsalt nii palju vanemaks," ütles ta.

"It was just so very ageing for her," she says.


Selle asemel kasutas ta pehmete pruunide ja neutraalsete toonide kombinatsiooni koos pruuni pliiatsijoonega ripsmepiiril, mis olid omavahel sulandatud, nii et kõik servad olid kaunilt pehmed.

Instead, she used a combination of soft browns and neutral tones, with a brown pencil along the lash line, blended so that all the edges were beautifully softened.


Tihtipeale kasutas ta lihtsalt toonivat kreemi ja pisut päikesepuudrit, et Diana tervislikku sära rõhutada.

Often she just used a tinted moisturiser and a little bit of bronzer to emphasise Diana's healthy glow.


"Dianal oli kombeks mulle helistada ja mind enda juurde kutsuda, et toodete üle arutada, mida mulle meeldis väga teha," ütles Greenwell mulle.

"Diana used to ring me and ask me to go over to discuss products with her, which I loved to do," Greenwell tells me.


"Ma arvan, et see oli tema jaoks lõõgastav; võimalus võtta paar hetke iseendale."

"I think she found it relaxing; her chance to have a few moments to herself."


Tema lemmik oli luksuskaubamärk Clarins.


Diana kasutas väidetavalt nende tundlikule nahale mõeldud päeva- ja öökreemi ning nende Alpi ravimtaimedega puhastuspiima ja toonerit.

Diana was said to have used their Sensitive Skin day and night creams and their Alpine Herbs cleanser and toner.


Ta käis ühtlasi kosmeetik Janet Fildermani Kesk-Londoni ilusalongis regulaarselt näohoolduses.

She also had regular facials at the Central London salon of beauty therapist Janet Filderman.


Dianal oli kuulsalt kaunis nahk, kuid mõnikord esines tal rosaatsead, mõõdukat põselöövet, mis on tihtipeale tingitud stressist.

Diana had famously lovely skin, but sometimes suffered from rosacea, a mild cheek rash that is often stress-related.


Selle leevendamiseks kasutas ta looduslikke rahustavaid õlisid, sh kibuvitsaõli.

To calm it, she used a combination of natural soothing oils, including rose-hip.


"Dianal oli võrratu luustruktuur," ütles Greenwell.

"The thing about Diana," says Greenwell, "is that she had the most wonderful bone structure."


Ainus osa tema välimusest, mille suhtes ta väga enesekindel polnud, oli tema nina.

The only part of her appearance she was not wholly confident about was her nose.


Anna Harvey meenutab: "Ükskord, kui ajalehed kirjutasid, et ta oli käinud ninaga iluoperatsioonil, pöördus ta minu poole ja ütles naerdes: "Ausalt, kui ma oleks lasknud oma nina opereerida, kas sa arvad, et ma oleks siis sellise valinud?" "

As Anna Harvey recalls: "Once, when the papers were saying she'd had her nose done, she turned to me and said laughingly: 'Honestly, if I'd had my nose done, do you think I would have chosen this one?' "


Kui Mary Greenwelli ja Sam McKnighti nõuanded hakkasid kinnistuma, tundis Diana end oma uue väljanägemise suhtes aina enesekindlamalt.

As the advice from Mary Greenwell and Sam McKnight took hold, Diana began to grow more confident in her new look.


Üks tema kõige meeldejäävamaid avalikkuse ette astumisi - 1994. aastal Londonis Serpentine'i galeriis, kus ta kandis kuulsat "kättemaksukleiti", väljakutsuvat, paljaste õlgadega figuuri rõhutavat eksemplari Christina Stambolianilt - näitab, et välja hakkas kujunema tema elu lõpuaastate signatuurstiil.

One of her most memorable appearances - at the Serpentine Gallery in London in 1994 wearing the famous "revenge dress," a daring off-the-shoulder, figure-hugging number by Christina Stambolian - shows her starting to crystallise what was to become her signature style in the final years of her life.


Lühikeste ja üle kõrvade taha kammitud juustega on Diana üheaegselt seksikas ja dünaamiline, tema lühike soeng teravas kontrastis väga väljakutsuva musta siidkleidiga.

Hair short and swept back, up and over the ears, Diana is both sexy and dynamic, her no-nonsense crop a sharp contrast to the very daring black silk dress.


Tema meik on täiuslik - meelitav, kuid samas tagasihoidlik, must silmalainer rõhutamas tema silmade sinisust.

Her make-up is perfect: flattering yet understated, the blue of her eyes emphasised by the black on her waterline.


Pelgamata eredaid värve, eriti punaseid, kandis ta läikivat tulipunast küünelakki, üsna tõenäoliselt Revlon Redi, millest sai seejärel mõnes mõttes kaubamärk.

Never one to shy from bright colours - particularly reds - she wears the high gloss scarlet nail polish, almost certainly Revlon Red, that now becomes a kind of trademark.


Mõni kuu hiljem välgutas ta oma elegantset punast maniküüri lapsekaotusfondi lansseerimisel Kuninglikus Õenduskolledžis.

A few months later, she flashed her elegant red manicure launching the Child Bereavement Trust at the Royal College of Nursing.


Printsess oli tervislikkuse ja enesekindluse etalon.

The Princess is the picture of health and self-confidence.


Ja viimaks omas ta ka täielikku kontrolli.

She is also completely and finally in control.


Päevitunud ja vormis, tema meik veatu, annab ta edasi täpselt seda, mida ta soovib, et vaatajad mõtleksid: siin on naine, kellel tundub olevat viimaks enesetaju ja eesmärk elus ning kes on viimaks, olles saanud just 36, leidnud oma koha.

Tanned and toned, her make-up flawless, she projects exactly what she wants the viewer to think: here is a woman who, at last, seems to have both a sense of self and purpose in life, and who, having just turned 36, is at last coming into her own.


On tõeliselt kahju, et ta ei jõudnud seda endale tõestada.

It's just a shame that she never got to prove herself right.


IAAF hoiatab, et petiseid jälgitakse Londoni maailmameistrivõistlustel teravalt

IAAF warns cheats will face tough scrutiny at World Championships in London


Reedel algavad Londonis kergejõustiku maailmameistrivõistlused ning sportlased on seoses dopinguskandaalidega rohkemas rambivalguses kui kunagi varem.

The IAAF World Championships begin in London on Friday with athletics in the spotlight as rarely before over doping scandals.


Need maailmameistrivõistlused on esimesed, mida valvab uus organ, Athletics Integrity Unit (AIU), mis jälgib ühtlasi korruptsiooni, hasartmänge ja tulemuste võltsimist.

These championships will be the first watched over by new body, the Athletics Integrity Unit, which will also monitor corruption, gambling and the faking of results.


"Ei ole võimalik välistada, et inimeste loomus ei lase taolistel asjadel juhtuda.

"You can't guarantee that human behaviour is such that that won't happen.


Saame aga öelda, et meil on parimad praktikad ning parim dopinguvastane programm, mis saab teabele ja andmete kogumisele tuginedes praegu üldse olla, ja eks me näeme tulemust pärast üritust," ütles AIU esindaja David Howman.

So what we can do is say we're going to have best practice, best anti-doping programme you could possibly have at the moment based on information and intelligence gathering and we'll see the outcome following the event," said the AIU's David Howman.


AIU on lubanud 19 sportlasel ligikaudu 190 vene sportlasest, kes on droogidega vahele jäänud, neutraalsete sportlastena võistelda.

The AIU has allowed 19 of around 190 Russian athletes caught drugs cheating to take part, competing with neutral status.


Trumpi transkriptide lekitamine on endiste prokuröride sõnul tõenäoliselt föderaalne kuritegu

Trump transcript leak likely a federal crime, former prosecutors say


See, kes lekitas president Trumpi ja välisriikide juhtide vaheliste telefonikõnede transkriptid pressile, pani tõenäoliselt toime kuriteo, väitsid neljapäeval endised prokurörid, kui seaduseandjad esitasid üleskutse süüalune välja selgitada.

Whoever leaked the transcripts of President Trump's phone calls with foreign leaders to the press likely committed a crime, former prosecutors said Thursday - as lawmakers called for rooting out the culprit.


"Nende dokumentide volitamata avalikustamine pressile on kuritegu," ütles endine Columbia ringkonnaprokurör Joe diGenova Fox Newsile.

"The unauthorized release of these documents to the press is a crime," Joe diGenova, the former U.S. attorney for the District of Columbia, told Fox News.


Need erinevad aktid, mis hõlmavad presidendi ja välisriikide juhtide vaheliste vestluste märkmete ja nende transkriptide avalikustamist, on tõsine oht riiklikule julgeolekule.

The series of acts involving release of notes of the president's conversations with foreign leaders, and these transcripts, are a serious threat to national security.


The Washington Post teatas lekkinud dokumentide põhjal neljapäeval uutest üksikasjadest Trumpi jaanuari lõpus toimunud pingeliste kõnede kohta Mehhiko presidendi Enrique Pena Nieto ja Austraalia peaministri Malcolm Turnbulliga.

Based on the leaked documents, The Washington Post reported new details Thursday about Trump's tense phone calls in late January with Mexican President Enrique Peña Nieto and Australian Prime Minister Malcolm Turnbull.


Esimeses käskis Trump Mehhiko riigijuhil väidetavalt lõpetada avalik kuulutamine, et tema valitsus ei maksa piirimüüri eest.

In the former, Trump reportedly told the Mexican leader to stop publicly saying his government would not pay for a border wall.


Ajalehe sõnul sisaldasid transkriptid märkmeid, mis viitavad, et riikliku julgeolekunõukogu ülemjuhataja on need salastanud.

The newspaper said the transcripts had notes indicating they had been classified by the chief of staff on the National Security Council.


The Post ütles, et nendeni jõudsid terviklikud transkriptid, mille olid "pannud kokku Valge Maja töötajad" ja mis põhinesid Valge Maja märkmetegijate kirjetel.

The Post said it obtained full transcripts, which were "produced by White House staff" and based on records kept by White House note-takers.


"Olemas on föderaalne seadusesäte, mis teeb sellisest salastatud teabe volitamata isikule lekitamisest kuriteo, föderaalse kuriteo," ütles endine New Yorgi riigiprokurör Doug Burns telefoniintervjuus.

"There is a federal statute that makes it a crime, a federal crime, to disseminate classified information to an unauthorized person," Doug Burns, a former federal prosecutor in New York, said in a phone interview.


Kuigi mõni nende kõnede üksikasi tuli avalikkuse ette juba veebruaris, märgib transkriptide avalikustamine palju suuremat hoopi Valgele Majale, kes püüab lekkeid vähendada.

While some details of those calls already had emerged in February, the release of the transcripts marks a much bigger blow to a White House trying to crack down on leaks.


Aruanne avaldati juhuslikult ajal, mil Trumpi administratsiooni juhtfiguurid olid valmistumas reedel jõuliselt avalikkuse ette astuma, et näidata oma pühendumust salastatud teabe lekitajate väljajuurimisele.

The report incidentally was published as top figures in the Trump administration are preparing to go before the public on Friday in a show of force to demonstrate their commitment to rooting out leakers of classified information.


Peaprokuröri Jeff Sessionsit, riiklikku luuredirektorit Dan Coatsi, peaprokuröri asetäitjat kindral Rod Rosensteini ning riikliku vastuluure ja julgeoleku keskuse juhti William Evaninat oodatakse justiitsministeeriumi peakorteris avalikkust olukorraga kurssi viima.

Attorney General Jeff Sessions, Director of National Intelligence Dan Coats, Deputy Attorney General Rod Rosenstein and National Counterintelligence and Security Center Director William Evanina are all expected to brief the public at Justice Department headquarters.


Ei ole selge, kas justiitsministeerium uurib The Posti leket.

It's unclear whether the Post leak might be investigated by the DOJ.


Selleks, et keegi selle eest vastutusele võtta, tuleb Burnsi sõnul "kindlaid elemente selgelt tõestada".

To prosecute someone for this, Burns said there are "certain elements that obviously have to be shown."


Ta ütles, et "sel teemal võib tekkida kähmlusi", viidates endise riigisekretäri Hillary Clintoni meilide uurimisele ja otsusele süüdistust mitte esitada.

He said "there can be dust-ups over that," citing the investigation into former Secretary of State Hillary Clinton's emails and the decision not to prosecute.


Need kaalutlused hõlmavad dokumendi märgistusi ja ajalugu ning selle täpset klassifikatsiooni.

Those considerations include the markings and history of the document and its exact classification.


Salastatuse korral uurivad prokurörid, kas dokument lekitati volitamata isikule viisil, mis mõjutab negatiivselt Ameerika Ühendriikide huvisid.

If classified, prosecutors would look to see if it was disseminated to an unauthorized person in a manner that negatively affects the interests of the United States.


"Kui kõike seda suudetakse tõestada, võivad inimesed olla kahtlemata kriminaalselt kaitsetus olukorras," ütles Burns.

"If all of those things can be proven, people can very definitely be in harm's way for criminal exposure," Burns said.


Kui rääkida Trumpi telefonikõnede transkriptidest, ütles diGenova, kes oli spionaažijuhtumite prokurör, et sellised dokumendid on "tavaliselt klassifitseeritud saladusena ja kõrgemalt".

Speaking of the transcripts of Trump's phone calls, diGenova, who prosecuted espionage cases, said these documents are "generally classified at secret and above."


Väites, et need lekked ohustavad Ameerika Ühendriikide valitsuse võimet ajada välispoliitikat, pöördus diGenova peaprokuröri poole palvega kutsuda kokku föderaalne kriminaalne vandemeeste kogu, et lekitajad leida.

Claiming the leaks imperil the ability of the U.S. government to conduct foreign policy, diGenova called on the attorney general to institute a federal criminal grand jury to find the leakers.


Ta ütles ühtlasi, et The Washington Posti reporterite ja toimetajate telefonikõnede kirjete saamiseks tuleks esitada kohtukorraldus - see on miski, mille vastu reporterid kahtlemata protestima hakkaksid.

He also said the phone records of the reporters and editors of The Washington Post should be subpoenaed, something the journalists would surely protest.


Utah' vabariiklasest senaator Mike Lee ütles neljapäeval Capitol Hillil, et salastatud teabe lekitamise puhul peaks toimuma kriminaalne menetlus.

On Capitol Hill, Utah Republican Sen. Mike Lee said Thursday there should be criminal prosecution for leaking classified information.


"Tuleb leida inimene, kes need lekitas - teda tuleb karistada ja lisaks tuleb ta vallandada," ütles Lee Fox Newsi saates "America's News HQ".

"Whoever leaked these needs to be found out and needs to be reprimanded, needs to be fired," Lee told Fox News' "America's News HQ."


"See on vastuvõetamatu ja sellist asja ei tohiks kunagi juhtuda."

"This is unacceptable and should never happen."


Lee, kes töötas juristina, enne kui ta 2010. aastal senatisse valiti, ütles, et selline leke on "kuritegu, väga tõsine föderaalne kuritegu".

Lee, who practiced law before being elected to the Senate in 2010, said such a leak "is a felony, a very serious federal felony offense."


"Sellise teoga ei tohiks ja ei peaks kaasnema ainult vallandamine, vaid ka kriminaalne menetlus, arvestades, et kaasatud on salastatud teave," sõnas ta.

"Doing something like this could not only and should not only result in termination but also criminal prosecution to the extent there's classified information involved," he said.


Fox Newsile öeldi, et praeguses etapis võib justiitsministeeriumi reedene teadaanne anda pigem ülevaate sellest, mida justiitsministeerium loodab saavutada, mitte selgitada kindlaid menetlusi.

Friday's announcement at the Department of Justice may provide more of an overview of what the DOJ hopes to accomplish rather than specific prosecutions at this stage, Fox News is told.


Eelmine nädal kritiseeris president Sessionsit ja valas oma viha avalikult peaprokuröri peale välja, väites, et viimane ei ole lekitajate leidmiseks piisavalt pingutanud.

Last week, the president, lashing out against in his attorney general in public, criticized Sessions for not doing enough to find the leakers.


"Ma tahan, et peaprokurör oleks palju karmim lekete osas, mis tulevad julgeolekuagentuuridest," ütles Trump 25. juulil roosiaias.

"I want the attorney general to be much tougher on the leaks from intelligence agencies," Trump said in the Rose Garden on July 25.