Treća stvar koju ću vam reći jeste da sam takođe pitao za direktore CL Fajnenšela, da li su u stvari davali izveštaje u skladu sa Zakonom o integritetu u javnom životu.

Treće što ću vam reći jeste da sam takođe pitao da li su direktori "CL Financial", slali prijave u skladu sa Zakonom o integritetu u javnom životu


Imamo Zakon o integritetu u javnom životu, kao deo zakonskog okvira koji treba da štiti nacionalni interes.

Imamo Zakon o integritetu u javnom životu kao dio okvira koji bi trebao da čuva državni interes.


Ono što nas je motivisalo u vezi sa Odeljkom 34, moramo da nastavimo sa tim. Ne smemo da zaboravimo.

Zbog onog što nas je motivisalo oko Člana 34 moramo da nastavimo raditi na tome.


Ako moram ja lično da idem na sud, ići ću.

Ako budem morao lično da idem na sud, otići ću.


Nastavićemo da radimo u okviru Saveta zajedničke inicijative.


Ali želim malo da izađem iz konteksta Trinidad i Tobaga i nešto novo izložim, u vidu međunarodnog primera.

Ali želim da se odmaknem od konteksta TT i iznesem nešto novo u smislu međunarodnog primjera.


Bila je novinarka Heder Bruk, koja je govorila o svojoj borbi protiv državne korupcije i ona me je upoznala sa sajtom, Alaveteli.com.

Govorio nam je novinar Brok o njenoj borbi protiv korupcije vlade i ona mi je pokazala ovu web stranicu: alaveteli.com


Alaveteli.com je način da imamo otvorenu bazu za podnošenje zahteva po osnovu Zakona o slobodnom pristupu informacijama i da pričamo jedni sa drugima.

Alavateli.com je način da imamo otvorenu bazu podataka za prijave slobode informacija, i da razgovaramo međusobno.


Ja mogu vidjeti za šta se vi prijavljujete.


Možemo da radimo zajedno na tome. Moramo da napravimo zajedničku bazu i da imamo zajednički stav gde smo i šta nam je sledeći korak.

Moramo izgraditi kolektivnu bazu podataka i skupa razumjeti kuda ćemo dalje.


Zadnja stvar koju želim da kažem je u vezi sa ovim sajtom, jednim simpatičnim indijskim sajtom, koji se zove IPaidABribe.com.

Posljednja stvar koju želim da kažem je povezana sa ovim, što je ujedno i divna web stranica iz Indije pod nazivom IPaidABribe.com


I hajde da zajedno radimo, da doprinesmo stabilnosti i održivosti našeg društva.

I nastavimo da radimo skupa. da poboljšamo situaciju, stabilnost i održivost u našem društvu. Hvala.


Pa, po tradicionalnoj definiciji to je organizam


"kojem su dodate egzogene komponente u cilju prilagođavanja novoj okolini."

"kome su dodane vanjske komponente u svrhu adaptiranja novim okolinama."


Ova definicija je iz 1960. iz članka o putovanju u svemir.

Ta definicija je iz eseja o putovanju u svemir iz 1960.


Jer, ako razmislite o tome, svemir je jako čudan;

Jer, ako razmislite o tome, svemir je prilično neugodan;


Neko otputuje u drugu zemlju, kaže "Kako su fascinantni ovi ljudi, kako je zanimljivo njihovo oruđe, kako je čudna njihova kultura."

Neko ode u drugu zemlju, kaže, "Kako su ovi ljudi fascinantni, kako su im alati interesantni, kako im je kultura čudna."


I onda napišu članak o tome i moža ga poneki antropolog pročita, a mi pomislimo kako je to veoma egzotično.

I onda napišu esej, možda ga nekoliko drugih antropologa pročita, i mislimo da je to jako egzotično.


Ja, kao antropolog kiborga, iznenada sam rekla,

Ja, kao antropolog kiborga, sam odjednom rekla,


Sada smo odjednom postali novi oblik homo sapiensa.


Pogledajte sve te zanimljive rituale vezane za tehnologiju koje svi svakodnevno rade.

I ove začuđujuće rituale koje svi obavljaju oko ove tehnologije.


Svi klikću po stvarima i bulje u monitore."

Oni klikaju na stvari i bulje u ekrane."


Postoji razlog zbog čega ovo proučavam, umesto tradicionalne antropologije.

Postoji razlog zašto proučavam ovo, umjesto tradicionalne antropologije.


Međutim ono čega smo svedoci sada nije unapređenje našeg fizičkog bića, već unapređenje našeg mentalnog bića.

Ali ovo što posmatramo sada nije produžetak naših fizičkih bića, nego produžetak naše mentalne strane.


I zbog toga možemo brže da putujemo i drugačije da komuniciramo.

Zbog toga, sposobni smo putovati brže, komunicirati drugačije.


Tako da treba da vodite računa da vaša ulazna vrata ne ostavljate otvorena, što je u osnovi zid vašeg Fejsbuka, da ljudi ne bi pisali po njemu u sred noći -- što je u velikoj meri slično.

Zato morate biti pažljivi s ostavljanjem svojih prvih redova otvorenim, što je, u osnovi, vaš Facebook zid, zato da ljudi ne bi pisali po njemu u sred noći -- pošto je to postalo jako slično.


Moraju da prođu kroz primarnu adolescenciju, to je već dovoljno čudno, a onda prolaze i kroz adolescenciju svoje replike.

Moraju proći primarni, i to je već neugodno, a onda moraju proći kroz pubertet svog drugog sebe.


A to je još čudnije jer postoji prava istorija svega kroz šta su prošli onlajn.

I to je još neugodnije, pošto postoji stvarna historija stvari kroz koje su prošli na internetu.


I svako ko kao novajlija ulazi u svet tehnologije je adolescent onlajn upravo sada.

Neko kome je ta tehnologija nova, je adolescent na internetu, sada.


Jako je to čudno, i veoma im je teško da rade te stvari.

I zato je vrlo neugodno i vrlo im je teško činiti te stvari.


Kada sam bila mala, tata bi me uveče stavio u svoje krilo i rekao,

Kada sam bila mala, otac bi me posjeo navečer i rekao,


"Sada ću te naučiti nešto o vremenu i prostoru u budućnosti."

"Naučiti ću te o vremenu i prostoru u budućnosti."


I jednog dana pitao me je: "Koja je najkraća razdaljina između dve tačke?"

Jednog dana me pitao, "Koja je najkraća udaljenost između dvije tačke?"


I ja sam odgovorila: "Pa, to je prava linija.


Pomislila sam kako sam to pametno rekla.


Uzeo je list papira, nacrtao tačku A na jednoj i tačku B na drugoj strani i savio napola tako da se A i B dodiruju.

Uzeo je komad papira, nacrtao tačke A i B na jednom i drugom kraju i savio papir tako da su se A i B dodirivali.


Rekao je: "To je najkraća razdaljina između dve tačke."

I rekao je, "To je najkraća udaljenost između dvije tačke."


A ja sam rekla: "Tata, tata, tata kako si to uradio?"

Ja sam rekla, "Tata, tata, kako se to radi?"


"Pa, samo saviješ vreme i prostor, za to je potrebno jako puno energije, tako se to radi."

On reče, "Pa, samo saviješ vrijeme i prostor, za to je potrebno jako puno energije, i tako se to radi."


I tako, kada sam narednih 10 ili 20 godina odlazila da spavam noću bih razmišljala

I tako, kad god bih krenula na spavanje sljedećih 10 ili 20 godina, razmišljala sam po noći,


"Želim da budem prva osoba koja će napraviti crvotočinu, da bi stvari imale veće ubrzanje.

"Želim biti prva osoba koja će napraviti crvotočinu, koja će natjerati stvari da ubrzavaju brže.


Uvek bih slala poruke budućoj sebi koristeći magnetofone.

Uvijek sam slala poruke budućoj sebi koristeći diktafone.


Ali onda, kada sam otišla na koledž shvatila sam da se tehnologija ne prihvata samo zato što funkcioniše; prihvata se zato što je ljudi koriste i zato što je namenjena ljudima.

Ali ono što sam shvatila kada sam krenula na fakultet ja da se tehnologija ne usvoji zato što radi; ona se usvoji jer je ljudi koriste i napravljena je za ljude.


Vremenom, vreme i prostor su se zbog ovog kompresovali.

Kako vrijeme prolazi, vrijeme i prostor su se kompresovali zbog ovoga.


Upravo zbog toga, počinjete da tragate za svojim eksternim sećanjima -- gde ste ih posejali?

Zbog toga počnete roviti u potrazi za vašim eksternim sjećanjima -- gdje ste ih ostavili?


A to izaziva neku vrstu arhitekture panike.

To stvara jednu vrstu arhitekture panike.


Svi smo mi "Ja volim Lusi" na velikoj pokretnoj traci sa informacijama, i ne možemo da idemo u korak.

Svi smo mi "Ja volim Lucy" na velikoj tvorničkoj traci informacija, i nismo sposobni stići sve to.


To su oni ljudi s kojima možete momentalno da stupite u kontakt, generalno -- to su svi ti ljudi, svi vaši prijatelji i članovi porodice sa kojima se možete povezati.

To su ljudi kojima imate pristup baš sada, općenito -- svi ti ljudi, svi vaši prijatelji i porodica s kojima možete biti povezani.


A onda, kada ste to uradili, možete da smislite kako svoju repliku da predstavite na legitiman način, umesto da samo rešavate sve onda kada se pojavi -- pa bude, jao, moram da uradim ovo i moram da uradim ono.

I onda, kada to uradite, možete smisliti kako da predstavite svoje drugo ja na legitiman način, umjesto da se samo nosite sa svime kako se pojavljuje -- i o, moram uraditi ovo, i moram uraditi ovo, i moram uraditi ovo.


Ali kad to zapravo vizualizujete, sve veze koje pravimo upravo sada -- ovo je slika koja prikazuje preslikan Internet -- ne izgleda tehološki; ustvari izgleda veoma organski.

Ali kad to vizualizirate, sve veze koje stvaramo sada -- ovo je slika mape interneta -- ona ne izgleda tehnološki; čak izgleda vrlo organski.


I nije da mašine preuzimaju kontrolu; već nam pomažu da budemo ljudskiji, pomažu da se povežemo jedni sa drugima.

Nije stvar u tome da mašine preuzimaju; stvar je u tome da nam pomažu da budemo više ljudski, pomažu nam da se povežemo jedni s drugima.


Dan kada sam prvi put napustila dom da bih otišla na fakultet, bio je lep dan prepun nade i optimizma.

Dan kada sam napustila kuću po prvi put da bih otišla na fakultet, bio je sunčan, pun nade i optimizma


Od mene se mnogo očekivalo i radosno sam ušla u studentski život predavanja, žurki i krađa saobraćajnih čunjeva.

Očekivalo se mnogo od mene, i sa slavljem sam počela svoj studentski život sa magistarskim studijama, zabavama, životom pod punim gasom.


Izgled, naravno, može da vara, i u određenoj meri ova impulsivna, energična persona koja prisustvuje predavanjima i krade saobraćajne čunjeve bila je paravan, iako jako dobro napravljen i ubedljiv.

Izgled može,naravno, da zavara, i u nekim količinama, ta vatrena,energična ličnost, koja je pratila magistarske studije i živjela pod punim gasom, bila je fasada prilično dobro ubjedljiva i dobro namjenjena.


Ispod površine, ja sam zapravo bila veoma nesrećna, nesigurna i u osnovi uplašena - uplašena od drugih ljudi, budućnosti, neuspeha i praznine koju sam osećala u sebi.

Ispod maske,ja sam istinski bila nesretna, nedostajala mi je sigurnost i bila sam totalno prestrašena - od drugih ljudi, od budućnosti, poraza, i praznine koju sam osjećala u sebi.


Ali bila sam vešta u sakrivanju toga i spolja sam izgledala kao neko ko se može nadati i težiti svemu.

Ali sam je to osjećanje krila, i na prvi pogled izgledala sam kao neko ko je mogao da ispuni velike nade i velike ambicije.


Ova fantazija neranjivosti je bila toliko stvarna da sam čak obmanula sebe, i kako je prvi semestar prošao i drugi počeo, nije bilo šansi da iko predvidi šta će se upravo desiti.

Ta fantazija neosetljivosti bila je toliko kompleksna da sam prevarila samu sebe, i od kada je prvi semestar završen, a drugi počeo niko nije mogao da pretpostavi šta će se dogoditi.


Napuštala sam seminar kada je počelo, mumlajući u sebi, čačkajući svoju torbu, kako sam radila i sto puta pre toga, kada sam iznenada čula glas kako mirno izgovara:

Napustila sam seminar kada je počeo, prepuštena pretrazi po svojoj torbi, kao što sam i ranije ponekad radila, kad sam odjednom čula glas koji šapuće:


Pogledala sam okolo i nisam nikoga videla, ali jasnoća i odlučnost komentara su bili očiti.

Gledala sam oko sebe, nije bilo nikoga ali čistoća i jasnost komentara je svakako postojala.


Uzdrmana, ostavila sam knjige na stepenicama i požurila kući i glas se ponovo javio.

Uznemirena, ispustila sam knjige na stepenice i otrčala kući a glas se vratio.


I bio je uporan, danima, a zatim i nedeljama, dalje i dalje, govoreći sve što sam radila u trećem licu.

I glas je nastavio danima i nedeljama, sve više i više pričajući sve šta sam radila u trećem licu.


"Ona ide u biblioteku." "Ona ide na predavanje."


Bio je neutralan, neosetljiv, čak i posle nekog vremena, čudno druželjubiv i uveravajuć, iako sam primetila da je njegova mirna spoljašnost ponekad prešla i povremeno prikazivala odraz moje neiskazane emocije.

Bio je neutralan, nezaustavljiv, čak na trenutke, čudno prijateljski i uvjerujući, iako sam primijetila da je taj smirujući ton ponekad bio usitnjen, i da je reflektirao moja osobne neiskazane osjećaje.


Tako na primer, kada sam bila ljuta i morala to da sakrijem, što i jesam često, bila sam jako vešta u prikrivanju onog što sam zaista osećala, i tada bi zvučao isfrustrirano.

Također, na primjer, kada bih bila bijesna i kada bih morala to kriti, ono što se često javljalo, jer sam bila profesionalac u prikrivanju osjećaja, tako da je glas zvučao frustrirano.


Inače, nije bio ni zlokoban ni uznemiravajuć, iako je čak bilo jasno da ima nešto da mi da do znanja o mojim osećanjima, naročito osećanjima koja su bila udaljena i nedostižna.

Inače, nije bio ni opak i uzrujavajući iako je u to vrijeme bilo jasno da je on imao nešto da mi kaže o mojim osjećajima posebno osjećajima koji su bili daleki i nepristupačni.


Ali tada sam napravila jednu fatalnu grešku kada sam prijateljici rekla o glasu i ona je bila užasnuta.

Dakle, napravila sam fatalnu pogrešku, pričajući o glasu prijateljici: Bila je prestravljena.


Počeo je suptilan proces uslovljavanja, implikacija da normalni ljudi ne čuju glasove, a činjenica da ja čujem značila je da nešto ozbiljno nije u redu sa mnom.

Suptilan proces uslovljavanja je počeo, činjenica da obični ljudi ne čuju glas, dok ga ja čujem, pokazuje da nešto ne valja.


Takav strah i nepoverenje su bili zarazni.


Odjednom glas nije delovao tako dobroćudno, a kada je drugarica insistirala da potražim medicinsku pomoć, što sam ja u potpunosti poštovala, ispostavilo se da je to bilo greška broj dva.

Iznenada, glas nije više djelovao benigno, i dok je moja prijateljica insistirala da konsultujem doktora, prilagodila sam se tome, a otkriće toga je bila druga pogreška.


Provela sam neko vreme razgovarajući sa fakultetskim psihologom o tome šta sam mislila da je glavni problem: nervoza, nisko samopoštovanje, strah od budućnosti, što je bilo suočeno sa ravnodušnošću sve dok nisam spomenula glas, na šta je on spustio olovku, zamahnuo okolo i počeo da me ispituje sa znacima pravog interesovanja.

Provodila sam neko vreme objašnjavajući doktoru opšte prakse na fakultetu da sam kao istinski problem osećala: nervoza, slabo pouzdanje u sebe, strah od budućnosti, ali sam samo primijetila pristojnu indiferentnost do momenta kada sam pomenula glas, kada je ispustio svoju olovku, napravio je začuđujuću facu, i počeo da me ispituje


A da budemo iskreni, bila sam očajna za interesovanjem i za pomoći, i počela sam da mu govorim o mom čudnom komentatoru.

Da budem iskrena, trebala sam pomoć i kada se zainteresovao za moj slučaj, počela sam mu pričati o mom stranom komentatoru.


I oduvek sam želela da je u tom trenutku glas rekao:

Uvijek sam željela da je u tom momentu glas rekao:


Preporučen mi je psihijatar, koji je na isti način strogo pogledao prisustvo glasa, zatim tumačio sve što sam rekla kroz objektiv skrivenog ludila.

Uputili su me psihijatru, koji je također shvatio negativnu stranu glasa, i interpretirao je logično sve što sam govorila aludirajući na prizmu skrivene ludosti.


Na primer, bila sam deo studentske TV stanice koja je prenosila vesti kroz studentski grad i za vreme sastanka koji je bio jako kasno rekla sam:

Na primjer, bila sam član uredničkog tima studentske TV stanice koja je prenosila novosti i informacije o fakultetu i tokom jedne posjete doktoru koja se odužila, rekla sam mu:


"Izvinite, doktore, moram da idem. Čitam vesti u šest."


Sada piše u mom medicinskom kartonu da Elenor ima iluzije da je komentator televizijskih vesti.

Prezentujem novosti u 6 sati." U mom zdravstvenom kartonu pisalo je da se Eleonora pretvara da je voditelj vijesti.


U tom trenutku su događaji počeli da me brzo obuzimaju.

U tom stadijumu su događaji počeli se brzo odvijati.


Usledila je prijava u bolnicu, prva od mnogo njih, dijagnoza šizofrenije je bila sledeća, a onda, najgore od svega, otrovan, mučni osećaj beznadežnosti, ponižavanja i očajanja u vezi sa sobom i svojim mogućnostima.

Pratio ih je odlazak u bolnicu, prvi u dugoj seriji događaja, dijagnoza šizofrenije je uslijedila, a potom, još gore, mučni i zagađujući osjećaj beznađa, poniženja i odbačenosti vezano za mene i moju budućnosti.


Ali kako sam bila ohrabrena da vidim glas ne kao iskustvo već kao simptom, moj strah i odbojnost su se prema njemu pooštrili.

Ali, dok sam bila ohrabrivana da gledam na glas ne kao iskustvo, već kao simptom moj strah i otpornost na njega su se pojačavali.


U suštini, ovo predstavlja preuzimanje agresivnog stava prema sopstvenom umu, jednu vrstu psihičkog građanskog rata, a zauzvrat je izazvalo povećanje broja glasova koji su postepeno postajali sve više neprijateljski i preteći.

Najbitnije, sve to se ispoljilo agresivno pozicijom nasuprot moje duše kao neke vrst fizičkog civilnog rata, i na svoj način, to je prouzrokovalo brojne glasove, koji su progresivno postajali neprijateljski i prijeteći.


Bespomoćno i beznadežno, počela sam da se povlačim u ovaj unutrašnji svet noćne more u kom su glasovi predodređeni da budu oboje: i progonitelji i moji jedini poznati drugovi.

Beznadežna i očajna, počela sam se povlačiti u taj unutarnji košmarni svijet, u kojem su glasovi bili predviđeni da postanu na momente moji goniči i jedino društvo koje sam slušala.


Rekli su mi, na primer, da ako dokažem da sam vredna njihove pomoći, moći će da mi vrate život u onakav kakav je ranije bio, i zadati su mi nizovi sve bizarnijih zadataka, jedna vrsta Herkulesovog rada.

Govorili smo mi, na primjer, ako bih poludjela oni bi mogli mi vratiti moj prijeđašnji život i stvorili su mi seriju mučenja sve čudnijih i čudnijih neke vrste Herkulovih poslova.


Počeli su kao mali zadaci, tipa, izvući tri dlake kose, ali postepeno je preraslo u ekstremno, kulminirajući u komande da povredim sebe, i posebno dramatične instrukcije tipa:

Sve je to počelo polahko, na primjer, trebalo je da iščupam tri dlake svoje kose ali vremenom postajalo je sve ekstremnije, dok nisam dobila naredbu da sebi naudim sa tačnim spektakularnim instrukcijama:


Pa, moraš da odeš tamo i poliješ ga tom vodom pred svim studentima."

Super, moraš da odeš tamo i da je istreseš na glavu pred studentima."


Što sam zapravo i učinila i za šta je bespotrebno reći da nije doprinelo da se dopadnem fakultetu.

Ono što sam zaista uradila, i ne moram ni da vam kažem, da mi nije bilo bitno ni da me profesori poštuju.


Bukvalno je nastao zloban krug straha, izbegavanja, nepoverenja i nerazumevanja i ovo je bila bitka u kojoj sam se osećala nemoćnom i nesposobnom da uspostavim bilo kakav mir ili pomirenje.

Konkretno, razvratni krug straha izbjegavanja, nepovjerenja i nerazumjevanja su se konstituisala te je to postala bitka u kojoj sam se osjetila bespomoćno, i nemoćnom da uspostavim bilo kakvu vrstu mira ili sklada.


Dve godine kasnije, i pogoršanje je bilo dramatično.

Dvije godine kasnije, degradacija je dosegla svoj zenit.


Do tada, imala sam ceo pomahnitao repertoar: zastrašujuće glasove, groteskna priviđenja, bizarne, tvrdoglave zablude.

Dostigla sam sam vrh repertoara: zastrašujući glasovi, groteskne vizije, čudni i nezaustavljivi ushićaji.


Moje stanje mentalnog zdravlja je bilo katalizator za diskriminaciju, verbalno zlostavljanje, fizičko i seksualno zlostavljanje, i psihijatar mi je rekao:

Stanje mog mentalnog zdravlja bilo je iziritirano diskriminacijom, uvrijedama, i fizičkom i seksualnom agresijom, a moj psihijatar mi je rekao:


"Elenor, bilo bi ti lakše da boluješ od raka, jer je lakše izlečiti rak nego šizofreniju."

"Eleanor, bolje bi prošla sa kancerom, jer je kancer mnogo lakše liječiti nego šizofreniju."


Postavljena mi je dijagnoza, bila sam na lekovima i odbačena, i do sada toliko izmučena glasovima da sam nameravala da iskopam rupu u svojoj glavi da bih ih se otarasila.

Dijagnostikovana sam, drogirana i odbačena, a još sam bila mučena od strane tih glasova da sam si poželjela izbušiti rupu u glavi kako bih izvukla vani.


Sada kada pogledam unazad na brodolom i očaj tih godina, čini mi se kao da je neko umro na tom mestu, a ipak, neko drugi sačuvan.

Danas, kada razmišljam o tom brodolomu i beznađu tih godina, čini mi se kao da je neko umro u tom prostoru i zbog toga, i neko drugi je bio spašen.


Polomljena i ukleta osoba počela je to putovanje, ali osoba koja se pojavila bila je preživeli i na kraju postala osoba za koju sam bila predodređena.

Slomljena i ukleta osoba je preuzela to putovanje, a osoba koja je napusitla bila je spasilac, i završila kao osoba koja mi je suđena da postanem.


Mnogo me je ljudi povredilo u mom životu, i sve njih pamtim, ali sećanja su izbledela i izgubila se u poređenju sa ljudima koji su mi pomogli.

Dosta ljudi mi je činila zlo tokom života i sjećam se svih njih ali ta sjećanja blijede i iščezavaju u poređenju sa ljudima koji su mi pomogli.


Drugovi preživeli, drugovi koji čuju glas, prijatelji i saradnici: majka koja nikada nije odustala od mene, koja je znala da ću joj se jednog dana vratiti i bila voljna da me čeka koliko god je trebalo; doktor koji je radio sa mnom samo na kratko vreme, ali koji je jako verovao da oporavak nije bio samo moguć već i neizbežan, i tokom poražavajućeg perioda vraćanja govorio mojoj prestravljenoj porodici:

Moji prijatelji koji čuju glasove, moje kolege i saradnici: majka koja me nikada nije napustila, koja je znala da ću joj doći jednog dana, e koja je uvijek bila spremna da me čeka koliko treba; doktor koji je sa mnom radio veoma kratko, ali koji je je vjerovao još više da ozdravljenje nije bilo samo moguće već neminovno, i koji je tokom razarajućeg povratka rekao je mojoj prestrašenoj porodici:


Verujem da Elenor može da prođe kroz ovo.

Uvjeren sam da će Eleanor prevazići ovo.


Znate, ponekad sneg pada i u maju, ali leto uvek dođe."

Ponekad, znate, pada snijeg do maja, ali se ljeto uvijek završava dolaskom."


Četrnaest minuta nije dovoljno da u potpunosti navedem sve dobre i velikodušne ljude koji su se borili sa mnom i za mene i koji su čekali da mi požele dobrodošlicu iz tog očajnog, usamljenog mesta.

14 minuta nije bilo dovoljno da se skroz zahvalim tim dobrim i predusretljivim osobama koji su se borili sa mnom i za mene i koji su čekali da me ugoste na povratku iz tog slamajućeg i usamljeničkog mjesta.


Ali zajedno, stvorili su mešavinu hrabrosti, kreativnosti, integriteta i jedno nepokolebljivo verovanje da oštećena ja mogu biti izlečena i zaceljena.

Ali zajedno, oni su kreirali mješavinu hrabrosti, kreativnosti, integriteta i nepokolebljive vjere u ozdravljenju i spajanju mene slomljene na dijelove.


Obično sam govorila kako su me ovi ljudi spasili, ali ono što sada znam je da su učinili nešto dosta važnije na taj način da su me naterali da spasim sebe, i presudno, pomogli su mi da razumem nešto u šta sam uvek sumnjala: da su moji glasovi bili smislen odgovor na traumatična životna dešavanja, naročito događaje iz detinjstva, i kao takvi, nisu bili moji naprijatelji, nego izvor uvida u rešive emotivne probleme.

Imala sam naviku da kažem da su me ti ljudi spasli, ali ono što znam sada je da su oni učinili nešto mnogo važnije u smislu mogućnosti da me sačuvaju, i na čvrst način su mi pomogli da shvatim nešto u šta sam uvjiek sumnjala: da su moji glasovi bili neki značajni odgovor na traumatične događaje u mom životu, posebno događaje iz detinjstva, i čak iako oni nisu bili moji neprijatelji, već neki izvor prosvetljenja, od razoravajućih emocionalnih problema.


U početku u ovo je bilo jako teško poverovati, ni najmanje zato što su glasovi delovali tako neprijateljski i preteći, time u tom pogledu, bitan prvi korak je bio učenje da odvojim metaforičko značenje od onog što sam prethodno tumačila kao bukvalnu istinu.

Na početku, bilo je teško povjerovati, posebno jer su se glasovi pojavljivali toliko oholo i prijeteće, takođe prva vitalna etapa bila je shvatanje da treba izbaciti metaforički osjećaj onoga što sam interpretirala ranije kao bukvalnu istinu.


Na primer, glasove koji su pretili da će moj dom biti napadnut naučila sam da tumačim kao moj lični osećaj straha i nebezbednosti u ovom svetu, a ne kao pravu, objektivnu opasnost.

Na primjer, kada su glasovi pretili da će napasti moju kuću naučila sam da ih interpretiram kao sopstveni osjećaj straha i nesigurnosti, posebno kao istinsku nevolju i cilj.


Pamtim, na primer, kako sam sedela jedne večeri i čuvala sobu svojih roditelja da bih ih zaštitila od onog što sam mislila da je bilo prava opasnost mojih glasova.

Sjećam se, na primjer, jedne noći sam digla gard ispred sobe svojih roditelja, kako bih ih zaštitila od onoga što sam vjerovala da je istinska prijetnja glasova.


Zbog toga što sam imala dosta problema sa samopovređivanjem većina pribora za jelo je bila sakrivena, pa sam se na kraju naoružala plastičnom viljuškom, kao escajg za piknik, sedela sam ispred sobe stežući viljušku i čekajući da skočim ako se išta desi.

Kada sam imala toliko problema sa samopovrijeđivanjem, najveći deo kućnog posuđa je bio sakriven, povrijeđivala sam se plastičnim vilicama, opremom za roštilj, ostala sam ispred sobe, dobro naoružana, spremna da krenem u akciju u slučaju da pokušaju nešto.


Ali kasniji odgovor, i mnogo korisniji, bio bi da pokušam da dekonstruišem poruku iza reči, tako kada su me glasovi upozoravali da ne napuštam kuću, zahvalila bih im što mi privlače pažnju na to koliko sam se nesigurno osećala, jer kada sam bila svesna toga mogla sam da uradim nešto pozitivno u vezi s tim - ali da ponovo uverim oboje, i njih i mene, da smo bezbedni i da više nema potrebe da se osećamo uplašenim.

Ali kasniji odgovor, dosta korisniji, bio je da pokušam da dešifrujem poruku koja se krije iza riječi, onaj,kada su me glasovi upozoravali da ne izlazim iz kuće, mogla sam da im zahvalim što mi je pažnju privukao ogroman osjećaj nesigurnosti - jer da sam ga bila svjesna, mogla sam učiniti nešto pozitivno - nastavljajući da ih podstičem, oni i ja, da smo bili na sigurnom i da nismo imali potrebe da se osećamo prestrašenima.


Postavila bih granice za glasove i pokušala da komuniciram sa njima sa sigurnošću ali i uz puno poštovanja, uspostavljajući spor proces komunikacije i saradnje na koji bismo mogli da naučimo da sarađujemo i podržavamo jedno drugo.

Ja sam sama postavila granice glasovima, i počela sam da sarađujem sa sigurnošću ostajući respektabilna, podešavajući sporu brzinu komunikacije i saradnje u kojoj smo mogli da naučimo da radimo zajedno i da pomažemo jedni drugima.


Kroz sve ovo, ono što sam na kraju shvatila bilo je da je svaki glas bio usko povezan sa aspektima mog života i da svaki od njih nosi emocije za koje nikad nisam imala prilike da ih obradim ili ih se rešim, sećanja seksualnih trauma i zlostavljanja, besa, srama, krivice, niskog samopouzdanja.

Povodom svega toga, ono što sam konačno shvatila, je da svaki glas je bio lično povezan sa aspektima moje ličnosti, i da svaki od njih je prikazivao razarajuće osjećaje koje nikada nisam imala mogućnosti da shvatim i prihvatim, sećanja trauma i seksualnih uznemiravanja, bijesa, stida, krivice, manjka vjere u sebe.


Glasovi su zauzeli mesto ovog bola i tome dali reči, a jedno od moguće najvećih otkrovenja bilo je kada sam shvatila da najneprijateljskiji i najagresivnji zapravo predstavljaju delove mene koji su bili najdublje povređeni, i kao takvima, upravo tim glasovima je bilo potrebno pokazati najveće saosećanje i brigu.

Glasovi su preuzeli ulogu te patnje, i dali joj riječi. Jedno od najvećih otkrića bez sumnje bio je premda sam shvatila da su glasovi bili sve okrutniji i agresivniji, predstavljajući dijelove mene, koji su imali duboke rane, i pri tom su ti glasovi koji su imali potrebu da se manifestuju kao najsamilosniji i najpažljiviji.


Naoružana znanjem da bih na kraju sakupila popucalu sebe, svaki odlomak predstavljen drugačijim glasom, postepeno bih smanjivala sve svoje lekove, i vratila se psihijatriji, samo ovog puta sa druge strane.

Treba napomjenuti da sam završila sa skupljanjem svojih dijelova, svaki fragment je predstavljen različitim glasom koji sam odvajala pomalo od svojih lijekova, i vratila sam se psihijatru, ali ovaj put sa druge strane granice.


Deset godina posle prve pojave glasa, konačno sam diplomirala, ovog puta sa najvišom ocenom iz psihologije koju je univerzitet ikada dao, a godinu dana kasnije, najveći master, što, da kažemo, i nije tako loše za ludu ženu.

10 godina nakon pojavljivanja glasova, konačno sam dobila diplomu ovaj put sa najvišom ocjenom iz psihologije koju je fakultet ikada dao, i godinu dana kasnije, najviši master, koji, recimo, nije tako loš za ludaču.


Zapravo, jedan od glasova je diktirao odgovore za vreme ispita, što je tehnički moguće računati kao varanje.

Zapravo, jedan od glasova mi je diktirao odgovore tokom ispita što se tehnički to može smatrati varanjem.


I da budem iskrena, uživala sam ponekad u njihovoj pažnji. kao što je Oskar Vajld rekao: jedina stvar gora od toga da se o vama govori je da se o vama ne govori.

I da budem iskrena, prijala mi je njihova pažnja. Kao što je rekao Oscar Wilde: Postoji samo jedna stvar na svijetu koja je gora od toga da budete meta tračeva, je da to uopšte ne budete.


To te takođe čini dobrim u prisluškivanju, zato što možeš da slušaš dva razgovora u isto vreme. Dakle, nije to tako loše.

To vam takođe pomaže da budete dobri u špijuniranju, jer možete slušati dva razgovora paralelno.


Radila sam u službi za mentalno zdravlje, držala govore na konferencijama, izdavala sam poglavlja u knjigama i akademske članke, i zalagala se, što i nastavljam da radim, za relevantnost sledećeg koncepta: bitno pitanje u psihijatriji ne bi trebalo da bude šta je nije u redu sa tobom već šta ti se desilo.

Radila sam u službi mentalnog zdravlja, Držala sam govor na konferencijama, Objavljivala sam paragrafe u knjigama i naučne članke imala sam podršku i nastavila sam da radim na važnosti sljedećeg koncepta: jedno od važnih pitanja u psihijatriji ne bi trebalo da bude šta ne valja kod vas već više šta vam se dešava.


I sve vreme, slušala sam svoje glasove, sa kojima sam konačno naučila da živim u miru i poštovanju a koji su zazvrat odrazili rastuće osećanje samopoštovanja, prihvatanja i poštovanja same sebe.

Tokom svog tog vremena, slušala sam svoje glasove, sa kojima sam konačno naučila da živim u miru i sa poštovanjem i koji su u zamenu toga predstavljali mi nadolazeća osjećanja samilosti, prihvatanja i poštovanja prema sebi samoj.


Pamtim izvanredni trenutak najvećeg napretka kada sam podržavala drugu mladu ženu koja je bila terorizovana svojim glasovima, i konačno shvatila u potpunosti, po prvi put, da se više nisam osećala tako već spremnom da pomognem nekom drugom ko jeste.

Sjećam se tog emotivnog i neobičnog osjećanja kada sam podržavala drugu mladu ženu, mučenuo svojim glasovima gde sam postala totalno svjesna po prvi prvcati put da se nisam osjećala usamljeno već da sam konačno bila sposobna da pomognem nekome u takvoj situaciji.


Sada sam jako ponosna što sam deo Unutrašnjeg glasa, organizacionog tela Međunarodnog pokreta "Hearing Vocies", koji je inicijativa inspirisana delom profesora Mariusa Rome i dr Sandre Ešer, i koji smatra čujenje glasova kao strategiju preživljavanja, i zdravu reakciju na nezdrave okolnosti, ne kao nenormalni simptom šizofrenije koji treba trpeti, već kao kompleksno i značajno iskustvo koje treba izučiti.

Danas sam veoma ponosna da učestvujem u"Intervoice"-u, internacionalnoj organizaciji pokreta "Hearing Voices" inicijative inspirisane poslovima profesora Marius Rommea i doktora Sandre Escher, koji pojavljivanje glasova tretira kao stategiju preživljavanja, kao zdravu reakciju na lude pojave, ne kao čudan simtom šizofrenije koji se mora liječiti, već kao kompleksno iskustvo, važno i posebno, koje se mora istražiti.


Zajedno, predočavamo i predstavljamo društvo koje razume i poštuje glasove, podržava potrebe individua koje ih čuju, i koje ih vrednuje kao punopravne građane.

Zajedno, mi otkrivamo i označavamo društvo koje shvata i poštuje one koji čuju glasove, koji preuzimaju svoje potrebe, i koji ih smatraju stanovnicima cijele zajednice.


Ovaj tip društva nije samo moguć, nego je već u nastanku.

Taj tip društva nije samo moguć, već se uveliko stvara.


Da parafraziram Čaveza: kada jedna drušvena promena počne, ne može biti preokrenuta.

Parafraziraću Chavez-a, jednom kada društvena promjena počne, ne može se preokrenuti.


Ne možete poniziti osobu koja se oseća ponosno.

Ne možemo poniziti osoba koja se osjeća ponosno.


Ne možete tlačiti ljude koji više nisu uplašeni.

Ne možemo suzbiti ljude koji nemaju straha.


Po meni, dostignuća pokreta "Hearing Voices" su podsetinik da su empatija i drugarstvo, pravda i poštovanje više od reči; oni su ubeđenja i verovanja, i da verovanja mogu da promene svet.

Po mom mišljenju, realizacija pokreta "Hearing Voices" podsjeća nas da empatija, prijateljstvo, pravda i poštovanje su više od riječi; to su ubijeđenja i vjerovanja, i da uvjerenja mogu promeniti svijet.


U poslednjih 20 godina, pokret "Hearing Voices" uspostavio je mrežu onih koji čuju glasove, u 26 zemalja preko pet kontinenata, radeći zajedno da promovišu dostojanstvo, solidarnost i osnaživanje idividua sa mentalnim nevoljama, da stvore novi jezik i praksu nade, koja, u svom centru, leži na nepokolebljivom verovanju u moć pojedinca.

Tokom posljednjih 20 godina, pokret "Hearing Voices" stvorio je mrežu slušalaca u 26 zemalja, na 5 kontinenata, radeći zajedno kako bi promovisali dostojanstvo, solidarnost i autonomizaciju osoba sa mentalnim poremećajem, i kako bi stvorili novi jezik i novu praksu nade, u centru u kome se nalazi stabilna vera, u snazi individue.


Kao što je Piter Lavin rekao: ljudska životinja je jedinstveno biće obdarenao instinktivnim kapacitetom za izlečenjem i intelektualnim duhom da iskoristi ovaj urođeni kapacitet.

Kao što je Peter Levine rekao, ljudska životinja je jedinstveno biće sa instiktivnim kapacitetom da se bori, i sa neophodnom intelektualnom snagom za iskazivanje tog unutarnjeg kapaciteta.


U ovom pogledu, za članove društva, ne postoji veća čast ili privilegija od olakšavanja tog procesa izlečenja neke osobe, biti svedok, ispružiti ruku, deliti teret onoga koji pati, i verovati u njihov oporavak. Na taj način, za preživele nevolja i nesreća, pamtimo da ne moramo živeti zauvek definisani oštećujućim stvarima koje su nam se desile.

U tom smislu, za članove jednog društva, ne postoji veća čast ili privliegija, od olakšanja nečijeg procesa ozdravljenja, da mu se ispovedi, da ga podrži, podijeli bol od koje osoba pati, i pruži mu nadu za ozdravljenje. takođe, za one koji su preživjeli poremećaj i nedaće setimo se da nismo u obavezi da živimo živote zauvjek određen destruktivnim stvarima koje nam se dešavaju.


Ono što leži u nama ne može nikad biti zaista kolonizovano, kontrolisano ili uzeto.

Ono što se nalazi u nama ne bi se moglo nikada kolonizovati, deformisati ili oduzeti.


Kao što mi je jednom jedan predivan doktor rekao:

Kao što mi je jedan sjajan doktor rekao jednom prilikom,


"Nemoj mi reći šta su ti drugi ljudi rekli o tebi.

"Ne govorite mi šta su drugi rekli o vama.


Pa naravno tu je bilo pitanje kolapsa reda i zakona, ali takođe, kao što kažu na rasprodajama sve je u lokaciji, lokaciji, lokaciji.

Pa, prije svega jer su se tamo red i zakon urušili. Ali isto tako, kao što tvrde u trgovinama, da je sve do lokacije, lokacije, lokacije.


A zbog čega? Zbog mafije koja širom sveta sarađuje sa lokalnim paravojnim formacijama u cilju zauzimanja zaliha bogatih mineralnih resursa tog regiona.

Jer mafija iz cijeloga svijeta sarađuje sa lokalnim paravojskama kako bi osigurala zalihe bogatih mineralnih resursa iz regije.


Naša druga fotografija farme marihuane od jutros.

Imamo drugu fotografiju plantaže marihuane od jutros.


Ona je jedna od desetina hiljada kućnih operacija uzgajanja u Britanskoj Kolumbiji. Što osigurava da se više od 5 posto

To je jedna od desetine hiljada malih plantaža u Britanskoj Kolumbiji koje obezbjeđuju da preko 5%


BDP ove provincije dobija ovom trgovinom.

BND-a ove provincije, dolaze iz ove trgovine.


Sada, čak i po priznanju policije, ovo ne utiče na profit, zaista, glavnih izvoza.

Čak i po priznanju policije ovo je mali dio profita koji ostvaruju glavni izvoznici.


Ujedinjene nacije su prepoznale ovo -- prošlog meseca zapravo -- da je Kanada postala ključna oblast distribucije i proizvodnje ekstazija i drugih sintetičkih droga.

Ujedninjene Nacije su prepoznale ovog, odnosno prošlog mjeseca da je Kanada postala ključna zona distribucije i produkcije ekstazija i ostalih sintetičkih droga.


Nije prošlo mnogo dok sajber kriminalci nisu naučili najlakši način da ovo urade, naravno, najbrži način do nečijeg novčanika je kroz obećanje seksa i ljubavi.

I brzo se dogodilo da su kriminalci naučili kako to da urade na najbrži način, naravno, najbrži način do nečijeg novčanika jeste obećati seks i ljubav.©


Tako da čim sam video ovo u mom inboxu na brzinu sam ga poslao u korpu za otpatke i poštedeo sebe veoma gadne infekcije.

Pa čim sam vidio tako nešto u svojoj elektronskoj pošti, bez razmišljanja sam to obrisao, i poštedio se vrlo gadne infekcije.


Nema romantike između mafijaša u 21. veku.


Ovo je moćna industija koja stvara nesigurnost i nasilje gde god da se pojavi.

U 21. vijeku ovo je moćna industrija koja proizvodi nestabilnost i nasilje gdje god se pojavi.


Ovde sam danas da vam pokažem svoje fotografije naroda Lakota.

Ovdje sam da bih Vam pokazao fotografije plemena Lakota.


Mnogi od vas su čuli za narod Lakota, ili bar za veću grupu plemena koji se zovu Sijuksi.

Mnogi od Vas su možda čuli za ovo pleme, ili barem za jednu veću grupu plemena zvanih Sijuksi.


Lakote su jedno od mnogih plemena koja su preseljena sa svoje zemlje u logore za ratne zarobljenike, koji se sada zovu rezervati.

Lakota je jedno od mnogih plemena koji su bili prisilno naseljeni u logore za ratne zarobljenike, koji se danas nazivaju rezervatima.


Rezervat Pajn Ridž, predmet današnje prezentacije,

Na rezervatu Pajn Ridž , snimio sam fotografije koje ćete danas vidjeti.


lociran je oko 120 km jugoistočno od Blek Hilsa u Južnoj Dakoti.

Ovaj rezervat se nalazi oko 120 km jugoistočno od planine Blek Hils u Južnoj Dakoti.


Logor za ratne zarobljenike broj 334, i to je mesto gde Lakote danas žive.

Logorom za ratne zarobljenike broj 334, i to je mjesto gdje pleme Lakota danas živi.


Američki Indijanski Pokret ili za Rasela Minsa, ili Lenarda Peltijera, ili za sukobe kod Oglale, onda znate da je Pajn Ridž krizno žarište za indijanska pitanja u SAD.

Američki Indijanski Pokret, ili za Rasela Minsa, ili za Leonarda Peltiera, ili za oružani sukob na Oglala rezervatu, onda znate i da je rezervat Pajn Ridž epicentar svih problema Američkih Indijanaca.


Pozvali su me danas da govorim o svom odnosu sa Lakotama, a to je veoma teško za mene.

Pozvan sam danas da ispričam nešto o svojoj vezi sa plemenom Lakota, za koju mogu reći da je zaista teška.


Jer ako niste primetili moju boju kože, ja sam belac, i to je velika prepreka u rezervatu starosedelaca.

Jer, ukoliko niste sami zaključili na osnovu boje moje kože, ja sam bijelac, a to je ogromna prepreka kad ste u indijanskom rezervatu.


Videćete mnogo ljudi na mojim fotografijama danas, dosta sam se zbližio s njima i prihvatili su me kao člana porodice.

Na fotografijama ćete vidjeti mnogo ljudi, s kojima sam se ja zbližio i koji su me dočekali kao porodica.


Nazvali su me bratom, ujakom i pozivali me iznova i iznova tokom pet godina.

Oslovljavali su me sa brate ili striče i uvijek su me iznova pozivali u zadnjih pet godina.


Ali u Pajn Ridžu, ja ću uvek biti ono što oni zovu "vašiču". A "vašiču" je reč na jeziku Lakota koja znači ne-Indijanac. Ali još jedno značenje ove reči je

Ali, na rezervatu Pajn Ridž, ja ću uvijek biti wašichu, a riječ wašichu u jeziku plemena Lakota označava nekoga ko nije Indijanac, ali u svom drugom značenju, ova riječ znači "onaj koji uzima najbolje meso za sebe."


I to je ono što želim da istaknem - onaj koji uzima najbolje parče mesa.

A ja upravo to značenje želim naglasiti - onaj koji uzima najbolji dio mesa za sebe.


Bacite pogled oko sebe u ovom auditorijumu.

Pogledajte auditorij u kojem se nalazimo.


Nalazimo se u privatnoj školi na američkom zapadu, sedimo na crvenim stolicama od baršuna, s novcem u džepovima.

Na kampusu smo privatnog univerziteta na zapadu Sjedinjenih Država, sjedimo u crvenim somotnim stolicama s novcem u džepu.


I ako sagledamo svoj život, mi zaista jesmo uzeli najbolje parče mesa.

I ako pogledamo kako živimo, zaista smo uzeli najbolji dio mesa.


Dakle, pogledajmo sada zbirku fotografija


ljudi koji su izgubili da bismo mi dobili. I znajte, kada budete videli njihova lica, da ovo nisu slike samo naroda Lakota, one predstavljaju sve domorodačke narode.

ljudi koji su izgubili da bismo mi mogli imati, i znajte kad vidite ova lica da to nisu samo slike Lakota indijanaca, već da su te slike simbol za sve domorodačke narode.


Na ovom parčetu papira nalazi se istorija koju sam naučio od mojih prijatelja i porodice Lakota.

Na ovom listu papira, je zapisana istorija koju sam naučio od mojih prijatelja i familije iz plemena.


Ono što sledi je hronološki prikaz sklopljenih sporazuma, prekršenih sporazuma, i pokolja prerušenih u bitke.

Ovo što slijedi je hronologija skopljenih sporazuma, prekršenih sporazuma i masakra predstavljenih kao bitke.


"Ono što je poznato kao Biro za indijanska pitanja otvoreno je u okviru Ratnog departmana najavljujući od samog početka agresiju u našem odnošenju prema američkim starosedeocima.

Ured za indijanske poslove je osnovan unutar Ministarstva za rat, iz čega se dala naslutiti agresija u našim odnosima prema Američkim starosjediocima. 1851.:


1851: sklopljen je prvi sporazum u Fort Laramiju jasno obeleživši granice nacije Lakota.

Sklopljen je prvi Sporazum u Fort Laramiju, čime su jasno označene granice Lakota nacije.


Prema sporazumu, te teritorije su suverena nacija.

Prema sporazumu, to je zemlja suverenog naroda.


Da su granice ovog sporazuma održane - a po pravnoj osnovi trebalo je da budu - ovako bi SAD izgledale danas.

Da su granice po ovom sporazumu bile poštivane - što su i trebale biti po zakonskoj osnovi - karta S.A.D. bi danas ovako izgledala.


Zakon o domaćinstvima, koji je potpisao predsednik Linkoln, izazvao je priliv belih doseljenika na zemlju starosedelaca.

Homsted zakon, kojeg je potpisao predsjednik Linkoln, izazvao je buijicu doseljenika bijelaca na indijansku zemlju.


Ustanak Santi Sijuksa u Minesoti završava se vešanjem 38 muškaraca Sijuksa, najveće masovno pogubljenje u istoriji SAD.

Ustanak Santi Sijuksa u Minesoti se završava vješanjem 38 Sijuksa muškaraca, što je najveće masovno smaknuće u američkoj istoriji.


Pogubljenje je naredio predsednik Linkoln samo dva dana nakon što je potpisao Proklamaciju o emancipaciji.

Pogubljenje je naredio Predsjednik Linkoln samo dva dana nakon što je potpisao Proglas o oslobođenju robova.


1866. početak gradnje transkontinentalne železenice - početak nove ere.

1866, začeci transkontinentalne željeznice - jedno novo doba.


Zemlju smo prilagodili prugama i vozovima da bi skratili sebi put kroz srce Lakota nacije.

Prisvojili smo zemlju da bi putevi i vozovi presjekli zemlju Lakota tačno kroz njeno srce .


Kao odgovor na to, tri plemena Lakote pod vođstvom poglavice Crvenog Oblaka napalo je i porazilo američku vojsku mnogo puta.

Zauzvrat, tri plemena pod vođstvom Lakota poglavice Crvenog Oblaka višestruko su napadali i poražavali američku vojsku.


Drugi sporazum u Fort Laramiju jasno garantuje suverenitet Velike nacije Sijuksa i Lakotino vlasništvo nad svetim brdima Blek Hils.

Drugi sporazum u Fort Laramiju jasno jamči suverenitet Velike Sijuks nacije i Lakotino vlasništvo svete Blek Hils planine.


Vlada takođe obećava zemlju i pravo lova u okolnim državama.

Vlada takođe obećava pravo na zemlju i lov u susjednim državama.


Obećali smo da će područje oko reke Pauder biti zatvoreno za sve belce.

"Obećajemo da okrugu Pauder River od sada pa nadalje bijelci neće imati pristup."


Sporazum je izgledao kao potpuna pobeda za Crvenog Oblaka i Sijukse.

Sporazum se činio kao potpuna pobjeda Crnog Oblaka i Sijuksa.


Zapravo, ovo je jedini rat u američkoj istoriji u kome je vlada sklopila mir tako što je pristala na sve zahteve neprijatelja.

Zapravo je ovo jedini rat u američkoj istoriji, u kojem je vlada potpisala mirovni sporazum pristajući na sve zahtjeve neprijatelja.


1869: završena je transkontinentalna železnica.

1869.: Završena je transkontinentalna željeznica.


Počela je da prevozi, između ostalog i veliki broj lovaca, koji su počeli da ubijaju bizone na veliko, eliminišući izvor hrane, odeće i skloništa za Sijukse.

Počela je prevoziti, između ostalog, mnoštva lovaca koji su otpočeli masovno ubijanje bizona, eliminarajući tako izvor hrane, odjeće i skrovišta za Sijukse.


Zakon o aproprijaciji Indijanaca pretvorio je sve Indijance u vladine štićenike.

Zakonom o prisvajanju Indijanaca svi Indijanci postaju štićenici federalne vlade.


Pored toga, vojska je izdavala naređenja kojima je zapadnim Indijancima zabranila da napuštaju rezervate.

Pored toga, vojska je izdala naredbe braneći Indijancima na zapadu da napuste rezervate.


Svi zapadni Indijanci su u tom trenutku postali ratni zarobljenici.

Svi Indijanci na zapadu su u tom momentu postali ratni zarobljenici.


Takođe, 1871. smo završili sa sklapanjem sporazuma.

Takođe 1871., okončali smo period sklapanja sporazuma.


Problem sa sporazumima je taj što omogućavaju plemenima da postoje kao suverene nacije, a to ne smemo dozvoliti; jer smo imali planove.

Problem sa sporazumima je taj što dozvoljavaju plemenima da budu suverene nacije, ali mi se s tim nismo mogli složiti; mi smo imali planove.


General Džordž Kaster je objavio otkriće zlata na teritoriji Lakota, tačnije na Blek Hilsu.

General Džordž Kaster je proglasio pronalazak zlata na Lakota teritoriji, naročito u planini Blek Hils.


Vest o zlatu je dovela do masivnog doseljavanja belaca, na teritoriju Lakota.

Vijest o zlatu privukla je velike mase doseljenika bijelaca na zemlje Lakota nacije.


Kaster preporučuje da Kongres nađe način da okonča sporazume sa Lakotama što je moguće pre. počinje rat s Lakotama zbog kršenja sporazuma iz Fort Laramija.

Kaster predlaže da Kongres pronađe način kako da ospori sporazume sa Lakotama što je prije moguće. Počeo je rat s Lakotama zbog kršenja Sporazuma iz Fort Laramija.


26. jula, kada je krenula da napadne selo Lakota,

26-og jula, u pokušaju napada na Lakota selo,


Kasterova Sedma konjica poražena je u bici kod Litl Big Horna.

Kasterova Sedma konjanica je pobijeđena u bici kod Litl Big Horna.


Veliki Lakota ratnik i poglavica Ludi Konj predao se kod Fort Robinsona.

Veliki Lakota ratnik i poglavica, Ludi Konj predao se u utvrđenju Fort Robinson.


Poslije je ubijen za vrijeme boravka u pritvoru.


1877. je ujedno i godina kada smo našli način da zaobiđemo sporazume iz Fort Laramija.

1877. godine smo još i uspjeli pronaći način kako zaobići sporazume iz Fort Laramija.


Novi dogovor predstavljen je poglavicama i starešinama Sijuksa u kampanji pod nazivom "prodaj ili gladuj".

Novi sporazum je predstavljen poglavicama i vođama Sijuksa pod parolom koja glasi "prodaj ili gladuj".


Potpišite papire ili neće biti hrane za vaše pleme.

Potpiši papir, inače nema hrane za tvoje pleme.


Samo 10% odraslih muškaraca je potpisalo.

Samo 10 posto odraslih muškaraca su potpisali.


Prema Fort Laramijskom sporazumu, bar tri četvrtine plemena moralo je da otpiše zemlju.

No sporazum iz Fort Laramija je zahtijevao da najmanje tročetvrtinski dio plemena potpiše prodaju zemlje.


Nema više zajedničke svojine nad zemljom u rezervatima.

Okončano je zajedničko vlasništvo nad zemljom u rezervatima.


Rezervati su rasparčani na parcele od po 65 hektara, i podeljeni Indijancima ponaosob, a višak im je oduzet.

Rezervati su isparčani u parcele od 0,65 km² i podijeljeni pojedincima, dok je višak prodan.


Plemena su izgubila hiljade kvadratnih kilometara zemlje.


Američki san o privatnoj svojini pokazao se kao veoma lukav način da se rezervat razdeli dok od istog ne ostane ništa.

Američki san o vlasništvu zemlje se ispostavio kao mudar način kako izdijeliti rezervat dok on jednostavno ne nestane.


Taj potez uništio je rezervate, tako da je sa svakom novom generacijom bivalo lakše deliti ih dalje i prodavati.

Ovaj potez je uništio rezervate, olakšavajući daljnju podjelu i prodaju sa svakom dolazećom generacijom.


Većina preostale zemlje i veliki broj placeva u okviru rezervata sada su u rukama belih vlasnika rančeva.

Veći dio suvišnog zemljišta, kao i znatan broj parcela unutar rezervata, su sad u vlasništvu zemljoradnika bijelaca.


Još jednom, najbogatiji deo zemlje odlazi vašičuu.

I opet, masni dio zemlje dobiva wašichu.


1890. je godina koju smatram najvažnijom u ovoj prezentaciji.

1890, datum za koji smatram da je najvažniji u ovom nizu.


Ovo je godina Pokolja na Vundid Ni Kriku.

Ovo je godina masakra kod Ranjenog Koljena.


29. decembra, američke trupe opkolile su kamp Sijuksa na Vundid Ni Kriku, i iskasapile poglavicu Veliko Stopalo i još 300 ratnih zarobljenika, koristeći novo rafalno oružje, koje ispaljuje eksplodirajuće metke, poznato kao Hočkis mitraljez.

29-og decembra, američke trupe su opkolile logor Sijuksa kod potoka Ranjeno Koljeno i pobili poglavicu Veliko Stopalo i tri stotine ratnih zarobljenika, koristeći novo rafalno oružje koje je ispaljivalo eksplodirajuće čahure. To se oružje zove top Hočkis.


Kongres je sa 20 Medalja časti odlikovao


Do današnjeg dana, ovo je najveći broj medalja časti ikad dodeljenih za jednu bitku.

Do današnjeg dana, ovo je najveći broj Medalja časti ikad dodijeljenih za jednu jedinu bitku.


Više medalja časti je ovde dodeljeno za ubijanje kako žena tako i dece nego u bilo kojoj bici u Prvom svetskom ratu,

Vojnici su sa više Medalja časti odlikovani za jedan krvavi pokolj nad ženama i djecom nego za bilo koju bitku u Prvom svjetskom ratu,


Pokolj na Vundid Ni Kriku smatra se završetkom indijanskih ratova.

Masakr kod Ranjenog Koljena se smatra krajem Indijanskih ratova.


Kad god posetim mesto masovne grobnice na Vundid Niju, ja ne vidim samo grobnicu

Kad god posjetim mjesto masovne grobnice kod Ranjenog Koljena, ne vidim ga samo kao grob


Lakota ili Sijuksa, već grobnicu svih domorodačkih naroda.

Lakota ili Sijuksa, nego kao grob svih domorodačkih naroda.


Sveti čovjek, Hehaka Sapa, Crni los, je rekao,


"Nisam tada znao koliko toga se završilo.

"Tada nisam znao čemu je sve došao kraj.


Sada, kada se osvrnem sa ovog visokog brega moje starosti, još uvek mogu videti zaklane žene i decu kako leže na gomili ili razbacani naokolo duž čitavog klanca

Kada sad pogledam unazad s ovog visokog brda svoje starosti, još uvijek vidim iskasapljene žene i djecu, i njihova tijela na gomili, ili pak razbacana duž zavojitog korita.


jasno kao što sam ih video svojim mladim očima.

Vidim ih jasno kao onomad kad mi oči bijahu mlade.


I vidim da je još nešto umrlo tamo u krvavom blatu, i ostalo sahranjeno u vejavici.

I vidim da je još nešto umrlo u tom zakrvavljenom blatu i bilo sahranjeno pod sniježnom olujom.


San jednog naroda umro je tamo. Bio je to divan san."

Umro je san jednog naroda, a bio je to lijep san."


Ovim događajem započela je nova era u istoriji američkih domorodaca.

S ovim događajem, nova era u istoriji Američkih starosjedilaca je započela.


Sve se može izmeriti u okviru događaja pre i posle Vundid Nija.

Sve se dijeli na period prije Ranjenog Koljena i poslije.


Jer u tom trenutku, sa prstom na obaraču mitraljeza Hočkis, američka vlada javno je pokazala svoj stav prema pravima domorodaca.

Jer, tog je trenutka, s prstom na okidaču Hočkins topova, Američka vlada otvoreno iznijela svoj stav o pravima starosjedilaca.


I dosadilo im je da ih Sijuksi uznemiravaju.

I bilo im je dosta svih nevolja sa Sijuksima.


"Još uvek želiš da budeš Indijanac," rekli su, sa prstom na obaraču.

"Hoćeš li sad da budeš Indijanac?", pitali su držeći prst na okidaču.


1900: populacija Indijanaca u SAD spala je na minimum - manje od 250.000, u poređenju sa procenjenih 8 miliona iz 1492.

1900.: Broj američkih Indijanaca je najniži u istoriji - ima ih manje od 250.000. A smatra se, da je taj broj iznosio osam miliona 1492. godine.


Najduži sudski proces u američkoj istoriji,


Narod Sijuksa protiv Sjedinjenih Država, vodio se na Vrhovnom sudu SAD.

Sijuks Nacija protiv Sjedinjenih Američkih Država, se vodi na Ustavnom Sudu Sjedinjenih Američkih Država.


Sud je utvrdio da, kada su Sijuksi preseljeni u rezervate i tri miliona hektara njihove zemlje postalo dostupno doseljenicima u potrazi za zlatom, uslovi drugog sporazuma iz Fort Laramija bili su prekršeni.

Sud je zaključio da je prisilno naseljavanje Sijuksa u rezervate, i tim naseljavanjem bijelcima doseljenicima i tragačima za zlatom omogućeni pristup indijanskoj zemlji s površinom od 28 328 km², kršenje odredaba Drugog sporazuma iz Fort Laramija.


Sud je izrekao da je područje Blek Hilsa oduzeto ilegalno i da cena prvobitne ponude treba biti isplaćena Sijuksima uz kamatu.

Sud je odlučio da je planina Blek Hils protuzakonito oduzeta i da prva ponuđena cijena sa kamatom mora biti plaćena Sijuks Naciji.


Kao nadoknadu za Blek Hils, sud je dodelio samo 106 miliona dolara narodu Sijuksa.

Kao naknadu za Blek Hils, sud je odredio samo 106 miliona dolara za Sijuks Naciju.


Sijuksi su odbili novac jednoglasnim povicima:

Sijuksi su odbili novac uz ujedinjeni poklič:


Statistika o stanju domorodačke populacije danas, više od veka nakon Pokolja na Vundid Niju, otkriva posledice kolonizacije, prisilno migriranje i prekršavanje sporazuma.

Statistike o domorodačkoj populaciji danas, više od jednog vijeka nakon masakra kod Ranjenog Koljena, otkrivaju posljedice kolonizacije, prinuđene migracije i kršenja sporazuma.


Nezaposlenost u rezervatu Pajn Ridž kreće se između 85 i 90 odsto.

Nezaposlenost na Pajn Ridž rezervatu oscilira između 85 i 90 posto.


Građevinski ured ne može da izgradi nove objekte, a postojeći su u procesu raspadanja.

Služba za stanovanje nije u mogućnosti da izgradi nove stambene objekte, a postojeći objekti su u stanju raspadanja.


Mnogi su beskućnici, a oni sa kućama zbijeni su u istrulelim zgradama sa čak i do pet porodica.

Mnogi nemaju krov nad glavom, a oni koji ga imaju, dijele već istrule kuće s gomilom ljudi, ponekad čak i sa pet drugih porodica.


39 odsto domova u Pajn Ridžu nema struje.


Najmanje 60 odsto domova u rezervatu preplavljeno je toksičnom crnom buđi.

U najmanje 60 posto kuća proširila se crna plijesan.


Preko 90 odsto populacije živi ispod državne granice siromaštva.

Više od 90 posto stanovnika živi ispod državne granice siromaštva.


Stopa tuberkuloze u Pajn Ridžu je približno osam puta viša od državnog proseka.

Stopa oboljelih od tuberkuloze je na Pajn Ridžu otprilike osam puta viša od državnog prosjeka u S.A.D.-u.


Stopa smrtnosti odojčadi je najviša na kontinentu i oko tri puta viša od državnog proseka.

Smrtnost djece je najviša na ovom kontinetu i otprilike tri puta viša od državnog prosjeka.


Rak grlića materice je pet puta češći od državnog proseka.

Rak maternice je pet puta češći od državnog prosjeka.


Stopa odustajanja od školovanja doseže 70 odsto.

70 posto mladih napuste školu bez ikakve diplome.


Smenjivanje nastavnika je osam puta češće od državnog proseka.

Učitelji i nastavnici se mijenjaju čak osam puta češće nego u ostatku zemlje.


Neretko, bake i dede podižu svoje unuke jer roditelji, usled odavanja alkoholizmu, nasilja u porodici i opšte apatije, nisu u stanju da to čine.

Bake i djedovi često odgajaju svoju unučad, jer roditelji, zbog ovisnosti o alkoholizmu, obiteljskog nasilja i opšte apatije, sami nisu u stanju voditi brigu o njima.


50 odsto populacije iznad 40 godina starosti boluje od dijabetesa.

50 posto stanovnika starijih od 40 godina boluje od dijabetesa.


Očekivani životni vek za muškarce je između 46 i 48 godina - gotovo jednako Avganistanu i Somaliji.

Prosječna životna dob za muškarce iznosi između 46 i 48 godina - što je otprilike ista brojka kao u Avganistanu i Somaliji.


Poslednje poglavlje svakog uspešnog genocida je ono kada opresor može dići ruke i reći:

Posljednje poglavlje svakog uspjelog genocida je ono u kojem se ugnjetač, može udaljiti i reći:


"Gospode, šta čine ovi ljudi jedni drugima?


Ubijaju sami sebe dok ih mi gledamo kako umiru."

Ubijaju sami sebe, dok mi posmatramo kako umiru."


Tako smo došli u posed naših Sjedinjenih Država.

Na taj način smo postali gospodari Sjedinjenih Država.


Ovo je naslijeđe američke doktrine osvajanja kontinenta.


Zarobljenici se i dalje rađaju u logorima za ratne zarobljenike iako stražara već odavno nema.

Zatvorenici se i danas rađaju u logorima za ratne zarobljenike godinama nakon što su čuvari otišli.


Ovo su kosti koje su ostale nakon što im je oduzeto svo meso.

Ovo su kosti koje ostanu nakon što se uzme najbolje meso.


Nekad davno desile su se stvari, koje su pokrenuli


ljudi koji izgledaju kao ja, vašiču, željni zemljišta i vode i zlata sa planina.

ljudi koji izgledaju kao ja, wašichu željni da otmu zemlju i vodu i zlato u brdima.


Ti događaji proizveli su domino efekat koji još uvek traje.

Takva djela imaju posljedice koje se još uvijek osjete.


Koliko god mi kao dominirajuće društvo bili udaljeni od masakra iz 1890. ili niza prekršenih sporazuma od pre 150 godina, ja vas svejedno moram pitati, kako doživljavate današnju statistiku?

Ma koliko se udaljeno od dominirajućeg društva činio masakr iz 1890, ili niz sporazuma prekršenih prije 150 godina, moram Vam postaviti pitanje, kako se osjećate nakon što znate današnju statistiku?


Kakva je veza između ovih slika stradanja i istorije koju sam vam upravo pročitao?

Koja veza postoji između ovih slika patnje i podataka iz istorije koje sam pročitao?


I koji dio ove istorije je Vaša istorija?


Da li je išta od toga vaša odgovornost danas?

Da li je nešto od ovoga i Vaša odgovornost?


Rečeno mi je da mora biti nešto što možemo učiniti.

Rečeno mi je da i mi na neki način možemo pomoći.


Jer toliko sam dugo stajao po strani zadovoljan svojom ulogom svedoka, samo snimajući fotografije.

Jer ja sam dovoljno dugo stajao sa strane zadovoljan tek time što sam svjedok, koji samo fotografiše.


Jer rešenje je, čini se, tako daleko u prošlosti, da mi ništa manje od vremenske mašine neće pomoći da ga pronađem.

Zato što se čini da se rješenje nalazi u prošlosti, trebao mi je ništa manje nego vremeplov da bih mogao doći do tih rješenja.


Stradanje domorodačkih naroda nije jednostavan problem.

Patnja indigenih naroda nije lako rješiv problem.


Nije to nešto u čemu bi svako mogao učestvovati kao što je pomoć Haitiju, suzbijanje side ili borba protiv gladi.

To nije nešto u čemu svi mogu učestvovati kao što su učestvovali u pomoći Haitiju, ili borbi protiv SIDE, ili borbi protiv gladi.


Rešenje tog problema mnogo je složenije za dominirajuće društvo od, recimo, čeka na 50 dolara, ili crkvenih akcija krečenja kuća išaranih grafitima, ili neke porodice iz predgrađa koja donira kutiju odeće koju više ne želi.

Popravka situacije, kako se naziva, je mnogo komplikovanija za dominantno društvo od, recimo, uplaćivanja čeka na iznos od 50 dolara ili izleta organizovanog od strane crkve s ciljem krečenja kuća ispisanih grafitima, ili poklanjanja odjeće koju obitelj iz predgrađa više ne nosi.


Sjedinjene Države svakodnevno nastavljaju da krše uslove sporazuma iz 1851. i 1868. u Fort Laramiju.

Sjedinjene Države nastavljaju da dnevno krše uslove sporazuma koje su 1851. i 1868. godine potpisali sa Lakotama u Fort Laramiju.


Ono što ja predlažem danas - moja TED želja je: ispoštujmo sporazume.

Poziv na akciju, koji ja danas predlažem - moja TED želja - je slijedeće: Poštujte sporazume.


Šta će oni s njim raditi nije vaša stvar.


Svako zna da jedna slika vrijedi hiljadu riječi.


Okupili smo tim stručnjaka, iz Harvarda, MIT-a,

Stoga smo skupili tim eksperata, iz Harvarda, MIT-a,


Rečnika američkog nasleđa, Enciklopedije Britanika čak i naše ponosne sponzore,

The American Heritage Dictionary, Enciklopedije Britannica, i naših ponosnih sponzora,


Ljudi uglavnom nastoje da koriste alternativni pristup, koriste nekoliko izvora i pažljivo ih pročitaju.

Ljudi obično koriste drugi pristup, uzmu par izvora i pažljivo ih čitaju.


Pričaću vam malo o tome odakle knjige dolaze.

Dozvolite mi da nešto kažem o tome odakle su potjekle knjige.


Ono što nam ostaje jeste kolekcija od 5 miliona knjiga, 500 milijardi reči, niz slova hiljadu puta duži od ljudskog genoma -- tekst koji bi se, kada bi bio ispisan, prostirao odavde do Meseca i nazad puta 10 -- zaista tek delić našeg kulturnog genoma.

Ono što nam preostaje je kolekcija od 5 miliona knjiga, 500 milijardi riječi, i niz slova, 1000 puta duži od ljudskog genoma -- tekst koji, kada se ispiše, bi se protezao do Mjeseca i nazad 10 puta -- prava krhotina našeg kulturnog genoma.


Naravno, ono što smo uradili kada smo se suočili sa tako preteranom hiperbolom... (Smeh) je ono što bi svi istraživači koji drže do sebe uradili.

Naravno, kada smo se suočili sa ovakvom nečuvenom hiperbolom... (Smijeh) uradili smo ono što bi svaki istraživač uradio.


Uzeli smo stranicu iz XKCD-a i rekli: "Odmaknite se.

Uzeli smo stranicu iz XKCD, i rekli, "Odmaknite se.


Naravno, mislili smo, hajde prvo samo da objavimo podatke da bi ih ljudi naučno proučili.

Naravno, mislili smo, hajmo prvo ubaciti podatke koji bi ih iskoristili u nauci.


Opet smo popustilli i pristupili smo tome veoma praktično, što je bilo malo manje izuzetno.

Nekako smo popustili, i krenuli smo praktični pristup, koji je bio malo manje fenomenalan.


Ima četiri riječi; zovemo je četiri-grama.


Reći ćemo vam koliko puta se određeni bigram pojavljuje u knjigama iz 1801.,1802., 1803., sve do 2008. godine.

Pokazat ćemo vam koliko puta se ona pojavila u knjigama u 1801, 1802, 1803, sve do 2008.


Te dve milijarde redova, zovemo dve milijarde n-grama.


Umjesto toga, mogu reći, "Jučer napredovah."


Koje od ova dva bi trebalo da upotrebim?


Pre nekih šest meseci, stanje u ovom području je takvo da biste, na primer, otišli kod psihologa sjajne frizure i rekli biste:

Od prije šest mjeseci, stanje u ovom području je takvo da biste mogli, naprimjer, otići psihologu sa odličnom kosom, i reći,


"Steve, ti si ekspert u nepravilnim glagolima.


"Većina ljudi kaže 'uspeo sam', ali neki kažu 'ja uspeh'."

A on bi ti rekao, "Većina ljudi kaže napredova, ali neki kažu napredovah."


Takođe biste znali, manje-više, da ako biste se vratili 200 godina unazad i pitali državnika jednako sjajne frizure: (Smeh)

Takođe ste znali, manje ili više, da ako se vratite 200 godina unazad i pitate državnika sa jednako dobrom kosom (Smijeh)


"Pa, u moje vreme, mnogi uspeše, ali neki su uspeli."

"Tom, šta da kažem?" On bi rekao, "Pa, u moje vrijeme, većina ljudi kaže napredovao, a neki kažu napredovah."


Ono što ću sada da vam pokažem su neobrađeni podaci.

Sada ću vam pokazati nepripremljene podatke.


Možete videti učestalost godinu za godinom za reči "uspeo" i "uspeh".

Možete vidjeti frekvenciju godinu za godinom za riječi "napredovao" i "napredovah".


Postoje mnoge druge slike koje vrede 500 milijardi reči.

Ima drugih slika koje vrijede 500 milijardi riječi.


Ako pak i dalje niste ubeđeni, nivoi mora rastu, kao i nivo CO2 u atmosferi i globalna temperatura.

Ako još niste uvjereni, nivo mora se povećava, kao i nivo CO2 u atmosferi i globalna temperatura.


Možda takođe želite da pogledate konkretno ovaj n-gram, koji pokazuje Ničeu da bog nije mrtav, iako se možda slažete sa tim da mu treba bolji izdavač.

JM: Pogledajte ovaj n-gram, koji pokazuje Nietzscheu da Bog nije mrtav, iako se morate složiti da on bi mu dobro došao bolji publicist.


Na ovaj način možete doći do nekih prilično apstraktnih koncepata.

Možete posmatrati neke vrlo abstraktne koncepte.


Tokom 1700. godine, 1800., 1900., niko nije mario. tokom '30-ih i '40-ih, niko nije mario.

U 1700, 1800, i 1900. nikome nije bilo stalo. Kroz 30-te i 40-te, nikome nije bilo stalo.


Ali ništa nije zainteresovalo ljude za 1950. kao sama 1950. godina.

Ali nikada se ljudi nisu više zainteresirali za godinu 1950. kao u godini 1950.


U stvari, 1950. je bila tako fascinantna da su, godinama nakon što je prošla,

Zapravo, godina 1950 bila je tako fascinantna da su godinama nakon,


ljudi nastavljali da pričaju o neverovatnim stvarima koje su se dogodile u '51., '52., '53.

ljudi nastavili pričati o svim zapanjujućim stvarima koje su se desile, godine 1951, '52, '53.


Možemo pitati: "Koliko se brzo mehurić rasprsne?"

Možemo reći, "Kako brzo balon može da pukne?"


Ispostavlja se da to možemo izmeriti vrlo precizno.

Ispostavilo se da to možemo veoma precizno da izmjerimo.


Sada ću vam dati jedan mali savjet u vezi odabira karijere.


Dakle, ako želite rano da postanete slavni, treba da se bavite glumom, jer u tom slučaju, slava počinje da raste do kraja vaših 20-ih -- a još uvek ste mladi, to je stvarno sjajno.

Ako želite rano postati poznat, trebali ste biti glumac, jer u tom slučaju slava počinje da raste krajem vaših 20-tih godina -- još uvijek ste mladi, što je sjajno.


Ako to uradite, možete pomisliti, "Super. Objavit ću najbolji rad u svojim 20-tim."


Ali pogodite, nikome zaista neće biti stalo.


Postoje i neke ozbiljnije činjenice među n-gramima.

Ima i nešto trezvenih bilješki mešu n-gramima.


Sada možete pogledati raspodelu indeksa zabrane po čitavim populacijama.

Možete zapravo posmatrati distribuciju indeksa zabrane čitave populacije.


Tako, na primer, ovde -- ovo je indeks zabrane za 5 000 ljudi odabranih u engleskim knjigama gde nije poznata zabrana -- bilo bi to ovako, u suštini, usko centrisano na jednu tačku.

Naprimjer, ovdje -- indeks zabrane za 5,000 ljudi odabranih iz engleskih udžbenika gdje nema zabrana -- izgledalo bi ovako, usko centrirani na jedan.


Ovako je raspodela viđena u Nemačkoj -- dosta drugačije, pomerena je ulevo.

Ovo je rasprostranjenost posmatrana u Njemačkoj -- veoma različita, pomjerena u lijevo.


Džon Orvant, Met Grej i Vil Brokmen iz Goole-a, videli prototip Ngram pretraživača, i rekli: "Ovo je tako zabavno.

Jon Orwant, Matt Gray i Will Brockman iz Googlea, su vidjeli prototip Ngram VIewera, i rekli su, "Ovo je tako zabavno.


Moramo ovo da učinimo dostupnim za sve ljude."


I nakon dve nedelje -- dve nedelje pre nego što je naša studija izašla -- programirali su verziju Ngram pretraživača za javnost.

Za ravno dvije sedmice -- dvije sedmice prije nego naš rad objavljen -- napravili su verziju Ngram Viewera za javnost.


Tako da i vi možete ukucati bilo koju reč ili frazu koja vas interesuje i odmah videti njen n-gram -- takođe možete pretraživati različite knjige u kojima se vaš n-gram pojavljuje.

Tako da sada možete ukucati bilo koju riječ ili frazu koja vas zanima i odmah vidjeti njen n-gram -- i naći primjere iz ranih knjiga u kojima se vaš n-gram spominje.


Ovo je prvog dana bilo korišćeno preko milion puta, a ovo je zaista najbolje o svih pitanja.

JM: Ngram Viewer i ovo je najbolje od svih upita.


Ljudi koriste ovaj program u razne zabavne svrhe.

Ljudi ovo koriste za razne zabavne svrhe.


U stvari, nećemo morati da pričamo, samo ćemo da vam pokažemo sve slajdove i da ćutimo.

Zapravo, ne moramo pričati, samo ćemo vam u tišini pokazati sve slajdove.


Ako udarite nožni prst, onda je to jedno A "ah."

Ako se udarite u nožni prst, to je jedno A "argh".


Ako su planetu Zemlju razorili Vogoni da bi napravili mesta za međuzvezdanu zaobilaznicu, onda imamo 8 A "aaaaaaaah."

Ako planetu Zemlju nasele Vogonci da naprave međuzvjezdanu zaobliaznicu, to je osam A "aaaaaaaargh."


Ova osoba izučava sve "ah-ove", od jednog do 8 A.

Ova osoba je istražila sve "arghove," od jednog pa do osam slova A.


I ispostavlja se da su ređi "ah-ovi" naravno, oni koji odgovaraju stvarima koje izazivaju veću frustraciju -- osim, što je čudno, u ranim '80-im.

I ispada najrjeđi "arghovi" su, naravno, oni koji se odnose na stvari koji više frustrirajuće -- osim, začudo, početkom 80-tih.


Ovi podaci se mogu koristiti u razne svrhe, ali poenta je da se istorijski zapis digitalizuje.

Ovi podaci se koriste u razne svrhe, ali historijski zapisi se digitalizuju.


Moramo da proverimo da je temperatura manja od 30 stepeni °C.

Moramo provjeriti da se temperatura snizila ispod 30 stepeni C.


I tada je sve spremno za ubacivanje živih organizama. I zajedno sa tim, malo sirćetne kiseline.

I onda smo spremni da dodamo žive organizme, zajedno sa acetatnom kiselinom.


Ono što ja želim da uradim jeste da naredim nekoj bubi budućnosti,


"Ispleti mi niti, orijentiši ih na ovaj nacin.


I kada već sve to radiš uradi to koristeći kao kalup ovaj 3D oblik."

I dok to radiš, napravi je oko ovog trodimenzionalnog oblika."


Celuloza koju proizvode bakterije se već koristi pri lečenju rana, a moguće je da ćemo je u budućnosti koristiti za pravljenje bio-kompatibilnih krvnih sudova, ili čak kao zamenu za tkivo kostiju.

Bakteriološka celuloza se već koristi u zalječenju rana, a moguće u budućnosti i za bio-kompatibilne krvne sudove, a čak i za zamjenu koštanog tkiva.


Očigledno, meni su te ideje, kao dizajneru, veoma uzbudljive.

Naravno, kao dizajneru, ovo je jako uzbudljivo.


Jer ja tada počnem da razmišljam o tome kako bismo mogli da zamislimo u principu uzgajanje potrošnih materijala.

Jer onda počinjem misliti, wow, možemo zamisliti da uzgajamo potrošne proizvode.


Suzan, samo trenutak, ovo što Vi imate na sebi sada nije slučajnost.

Suzanne, samo na brzinu, ono što nosite nije slučajno. (Suzanne Lee:


Ovo je jedna od jakni koju ste vi uzgojili?

Ovo je jedna od jakni koju ste uzgojili?


Apsorbuje sada moj znoj i hrani se njime.


U redu, pustiću te sada da odeš i sačuvaš je, spaseš je.

Dobro, pustićemo Vas da idete i da je spasite.


Bio sam ovde pre četiri godine i sećam se, u to vreme, prezentacije nisu postavljane online; mislim da su ih davali TEDovcima u kutiji, u kutiji u setu DVD-a koje su oni stavili na svoje police, gde se i sada nalaze.

Ovdje sam bio prije četiri godine, i sjećam se, da se tada govori nisu stavljali na internet; Mislim da su ih TEDovcima davali, u kompletima DVDova, koje su oni stavljali na svoje police, gdje još danas stoje.


Ustvari Kris me je pozvao nedelju dana posle mog govora i rekao, "Počećemo da ih stavljamo na net. Možemo li i Vaš da stavimo?" Ja sam rekao, "Naravno."

I Chris me nazvao sedmicu nakon mog govora i rekao mi je, " Počećemo ih postavljati na internet. " Smijemo li staviti tvoj na internet? " Rekao sam, " Naravno " .


I četiri godine kasnije, kako rekoh, gledalo ga je četiri...

I četiri godine kasnije, kao što sam rekao, vidjelo ga je četiri ...


U stvari, skinut je s interneta četiri miliona puta.


Pretpostavljam da to možete pomnožiti sa 20 ili nekim brojem, da biste dobili broj ljudi koji ga je pogledao.

Pretpostavljam da to možete pomnožiti s 20 ili tako nešto kako biste dobili broj ljudi koji su ga vidjeli.


I kako Kris kaže, postoji glad za mojim snimcima.

I kako Chris kaže, postoji glad za mojim snimkama.


(smeh) (aplauz) ... zar ne mislite tako?


Znači ceo ovaj događaj je jedan složeni uvod kako bih ja održao još jednu prezentaciju, pa evo je.

Sve ovo je bilo smišljeno kako bih se još jednom pojavio pred vama, i, tu sam.


Al Gor je govorio na TED konferenciji kad i ja pre četiri godine i pričao je o klimatskoj krizi.

Na TED konferenciji prije četiri godine na kojoj sam govorio, govorio je i Al Gore o klimatskoj krizi.


I ja sam to pomenuo na kraju mog prethodnog govora.

I pozvao sam se na to na kraju mog posljednjeg govora.


Dakle, želim da nastavim odatle jer iskreno, imao sam samo 18 minuta.

Tako da tu želim nastaviti jer sam, iskreno, imao samo 18 minuta.


Mislim, očigledno postoji velika klimatska kriza.

Mislim, očito da postoji velika klimatska kriza.


I mislim da ako ljudi ne veruju u to, trebalo bi više da izlaze.

Ako ljudi ne vjeruju u ovo, mislim da bi trebali bi izlaziti više.


Ali ja verujem da postoji i druga klimatska kriza, koja je podjednako oštra, ima isto poreklo, i s kojom treba da se suočimo sa istom hitnošću.

Ali mislim da postoji i druga klimatska kriza koja je ozbiljna, sa istim korjenima, te da joj se moramo posvetiti jednako žurno.


Pod ovim mislim - a usput, vi možete reći, "Vidi, ja sam ok.

A sa ovim mislim -- vi ćete možda reći, " Pa ja sam dobar.


Imam jednu klimatsku krizu; zaista mi nije potrebna i druga."

Ja imam samo jednu krizu; Ne treba mi druga " .


Ali ovo nije kriza prirodnih resursa, mada verujem da je to istina, nego je kriza ljudskih resursa.

Ali ovo nije kriza prirodnih resursa iako mislim da je to istina, nego kriza ljudskih resursa.


Iskreno verujem, kao što su mnogi govornici rekli tokom proteklih nekoliko dana, da veoma slabo koristimo naše talente.

Istinski vjerujem, kao što je mnogo govornika reklo u proteklih par dana da nedovoljno koristimo naše talenate.


Mnogo ljudi ide kroz cele svoje živote nemajući nikakvog pojma o tome šta su možda njihovi talenti ili da li ih uopšte imaju.

Mnogo ljudi prolaze kroz život bez osjećaja za vlastiti talent, ili da li ga uopšte posjeduju.


Srećem svakojake ljude koji ne misle da su dobri u bilo čemu.

Upoznajem razne ljude koji ne misle da su u bilo čemu dobri.


Ustvari, ja nekako sad delim svet u dve grupe.

U stvari, ja dijelim svijet u dvije grupe.


Džeremi Bentam, veliki utilitaristički filozof, jednom je rekao ovo.

Velikan praktične filozofije, Jeremy Bentham, upečatljivo je argumentovao.


Rekao je, "Postoje dve vrste ljudi na svetu, oni koji dele svet na dve vrste i oni koji to ne rade." (smeh)

Rekao je, " Na svijetu postoje dvije vrste ljudi, oni koji dijele svijet u dvije vrste, i oni koji to ne čine. " (Smijeh)


Srećem svakakve ljude koji ne uživaju u onome što rade.

Upoznajem razne vrste ljudi koji ne uživaju u onom što rade.


Jednostavno idu kroz život odrađujući ga.

Jednostavno idu kroz život noseći se s time.


Nemaju veliko zadovoljstvo iz onoga što rade.

Ne nalaze veliko zadovoljstvo u onom što rade.


Oni izdržavaju, umesto da uživaju, i čekaju vikend.

Ustraju u tome, više nego da uživaju, čekajući vikend.


Ali takođe srećem i ljude koji vole to što rade i ne mogu da zamisle da rade bilo šta drugo.

Ali upoznajem i ljude koji vole ono što rade, koji ne mogu zamisliti da rade nešto drugo.


Da im kažete, "Nemoj više to da radiš", pitali bi se o čemu pričate.

Ako im kažete, " Prestani s tim poslom " , čudili bi Vam se.


Jer to nije ono što oni rade, nego šta oni jesu. Oni kažu,

Jer posao nije ono što rade, nego ono što su.


Bilo bi glupo od mene da napustim ovo, jer to se odnosi na najautentičniji deo mene."

Bilo bi glupo odreći se ovog, jer odgovara istinkom meni. "


Ustvari, naprotiv, mislim da se sigurno odnosi na manjinu ljudi. I mislim da postoji mnogo mogućih objašnjenja za to.

U stvari, nasuprot, mislim da su ovi ljudi u manjini, i mislim da za ovo postoji mnogo mogućih objašnjenja.


A visoko među njima je obrazovanje, jer obrazovanje, na neki način, udaljava veoma mnogo ljudi od njihovih prirodnih talenata.

Visoko mjesto zauzima obrazovanje, jer obrazovanje, na neki način, mnoge ljude pomjera izvan njihovog prirodnog talenta.


A ljudski resursi su kao prirodni resursi; često se nalaze duboko.

Ljudski resursi su kao i prirodni resursi; često su duboko skriveni.


Morate da napravite okolnosti u kojima će se oni pokazati.

Morate stvoriti okolnosti u kojima će se pokazati.


I možete pomisliti da se to dešava obrazovanjem.

I možete već misliti, obrazovanje bi bio taj put.


Svaki obrazovni sistem u svetu se trenutno reformiše.

Svaki obrazovni sistem na svijetu je u procesu reforme.


Reforma nije više od koristi, jer to je samo popravljanje pokvarenog modela.

Reforma je beskorisna, jer naprosto podupire propali model.


Ono što nam je potrebno - i ta reč je mnogo puta korišćena poslednjih nekoliko dana - nije evolucija, nego revolucija u obrazovanju.

Ono što trebamo - a ta riječ je mnogostruko upotrebljavana tokom posljednjih par dana - nije evolucija, nego revolucija obrazovanja.


Ono mora biti transformisano u nešto drugo.

Ona se mora transformisati u nešto drugo.


Jedan od pravih izazova je iz osnova menjati obrazovanje.

Jedan od stvarnih izazova je temeljita inovacija u obrazovanju.


Promena je teška jer to znači da radite nešto što ljudima većinom nije lako.

Inovacija je složena jer podrazumjeva raditi na nečemu što ljudi većim dijelom neće shvatiti.


To znači preispitivanje onoga što uzimamo zdravo za gotovo, stvari za koje mislimo da su očigledne.

To znači izazivanje onoga što uzimamo za gotovo, stvari koje smatramo očitim.


Veliki problem reforme ili transformacije je tiranija zdravog razuma, stvari o kojima ljudi misle,

Velika prijetnja reformi ili transformaciji je tiranija zdravog razuma - stvari kod kojih ljudi misle,


"Pa, ne može se raditi nikako drugačije, jer tako se to radi."

" Može se uraditi na bilo koji drugi način jer se tako radi. "


Naišao sam nedavno na jedan odličan citat Abrahama Linkolna, za koga sam mislio da će vam biti drago da ga u ovom momentu citiram.

Nedavno sam naišao na sjajan citat Abrahama Lincolna, za koji sam mislio da biste ga voljeli čuti sada.


Rekao je ovo decembra 1862. na drugom godišnjem sastanku Kongresa.

Decembra 1862. ovo je rekao na drugom godišnjem sastanku Kongresa.


Moram da objasnim da nemam pojma šta se tada dešavalo.

Trebao bih objasniti da nemam predstave o zbivanjima tog vremena.


Ne predajemo američku istoriju u Britaniji.

Ne podučavamo američkoj historiji u Britaniji.


Dakle, bez sumnje, nešto fascinantno se dešavalo u decembru 1862., čega će Amerikanci među nama biti svesni.

Bez sumnje, nešto zadivljujuće se dešavalo Decembra 1862., čega će se amerikanci među nama biti svjesni.


"Dogme tihe prošlosti ne odgovaraju uzburkanoj sadašnjosti.

Dogme tihe prošlosti nisu adekvatne za burnu sadašnjost.


Okolnosti su pune teškoća i moramo da se izdignemo sa okolnostima."

Prilika je pod teretom poteškoće, a mi moramo rasti s prilikom. "


Ne da dorastemo, nego da se zajedno izdignemo. Kako je naš slučaj nov, moramo misliti na nov način i činiti na nov način.

Ne - rasti do nje, nego sa njom. " Kako je naš slučaj nov, moramo nanovo misliti i djelovati.


Moramo se odčarati i onda ćemo spasiti svoju zemlju."

Moramo se osloboditi. Tek tada ćemo spasiti našu državu. "


Da postoje ideje kojima smo svi začarani, koje jednostavno uzimamo zdravo za gotovo, kao prirodni poredak stvari, stanje stvari.

Da postoje ideje koje sve nas očaravaju a koje su uzete za gotovo kao prirodan tok stvari.


I mnoge naše ideje su nastale ne da se suoče sa okolnostima ovog veka, nego da izađu na kraj sa okolnostima prošlih vekova.

Mnoge od naših ideja su oblikovane, ne za prilike datog stoljeća, nego da se nose s prethodnim stoljećima.


Ali naši umovi su još uvek njima hipnotisani. I moramo se odčarati od nekih od njih.

Ali su naše misli još hipnotizirane njima, i mi se moramo osloboditi nekih od njih.


Ali uvijek je lakše pričati nego raditi.


Usput, veoma je teško znati šta je to što uzimate zdravo za gotovo.

Ali je veoma teško znati, šta zapravo uzimate za gotovo.


A razlog je taj što ga uzimate zdravo za gotovo.

A razlog tome je to što uzimamo za gotovo.


Dozvolite mi da vas pitam nešto što možda uzimate zdravo za gotovo.

Dopustite da Vas pitam nešto što biste mogli uzeti za gotovo.


Koliko od Vas ovdje ima preko 25 godina?


Ne mislim da to uzimate zdravo za gotovo.

To nije što mislim da uzimate za gotovo.


Sad, vi preko 25, možete li podići ruke ako nosite sat?

A sada, oni preko 25, možete li podići ruku ako nosite ručni sat?


Pitajte istu stvar u sobi punoj tinejdžera.

Pitajte sobu punu omladine da urade istu stvar.


Ne mislim da ne mogu ili da im nije dozvoljeno, samo često biraju da ne nose.

Ne mislim da ne mogu niti da im je zabranjeno, nego jednostavno biraju da ih ne nose.


A razlog je u tome, vidite, što smo mi preko 25 odrasli u pre-digitalnoj kulturi.

Vidite, razlog je da smo mi odgajani u pred-digitalnom dobu, oni među nama preko 25.


I ako mi želimo da znamo koliko je sati, moramo da nosimo nešto što to pokazuje.

Tako da mi, želimo li znati vrijeme, morate nešto nositi što vam ga govori.


Deca sada žive u digitalizovanom svetu, i za njih je vreme svuda.

Sada djeca žive u svijetu koji je digitaliziran, a vrijeme, za njih, je svugdje.


I usput, ni vi ne morate to da radite; ali uvek ste tako radili i nastavljate to da radite.

Usput budi rečeno, ni Vi ovo ne morate raditi; nego ste to uvijek radili, pa samo nastavljate s tom navikom.


Moja ćerka, Kejt, koja ima 20 godina, nikada ne nosi sat.

Moja 20-godišnja kćerka Kate nikad ne nosi sat.


I kaže, "To je sprava sa samo jednom funkcijom".

On kaže, 'To je uređaj s jednom funkcijom.'


A ja kažem, "Ne, ne, može i datum da se vidi." (smeh)

A ja kažem, " Ne, ne, sat ti kazuje i datum. " (Smijeh)


Ali vidite, postoje stvari kojima smo začarani u obrazovanju.

Ali, vidite, postoje stvari u obrazovanju za koje smo vezani.


Jedan od njih je ideja o linearnosti, da počinje ovde i idete putem i ako sve dobro uradite, završite obezbeđeni do kraja života.

Jedan od njih je ideja linearnosti, kada nešto počinje ovdje, ide jednom trakom, i ako uradite sve tačno, bićete mirni za ostatak života.


Svi koji su pričali na TED-u rekli su nam implicitno, ponekad i eksplicitno, drugačiju priču, da život nije linearan, nego organski.

Svako ko je govorio za TED implicitno nam je ispričao, ili nekad eksplicitno, drugu priču, da život nije linearan, nego organski.


Stvaramo svoje živote simbiotički kako istražujemo svoje talente u odnosu na okolnosti koje nam oni stvaraju.

Kreiramo naše živote simbiotički dok otkrivamo vlastite talente u vezi s okolnostima koje nam se njima otvaraju.


Ali znate, postali smo opsednuti tim linearnim narativom.

Ali, znate, postali smo opsjednuti tom linearnom pričom.


I verovatno je vrhunac obrazovanja upis na fakultet.

Vrtuljak obrazovanja je vjerovatno odlazak na koledž.


Mislim da smo opsednuti time da upišemo ljude na fakultet, određene vrste fakulteta.

Mislim da smo opsjednuti slanjem ljudi na koledže, određene koledže.


Ne mislim da ne bi trebalo da idete na fakultet, ali nema potrebe da svi idu, i ne treba svi da idu sada.

Ne mislim da ne biste trebali ići na koledž, ali ne mora svako ići, niti svako mora ići sada.


Možda će ići kasnije, ali ne iz istih stopa.


Nedavno sam bio u San Francisku, potpisivao sam knjigu.

Nedavno sam bio u San Francisku; davao autograme na knjige.


Bio je jedan tip koji je kupio knjigu, tridesetih godina.

Jedan čovjek je kupovao knjigu, bio je u 30im godinama.


Pitao sam ga, "Koliko dugo ste već vatrogasac?"

Ja sam rekao " Koliko dugo već radiš taj posao? "


Rekao je, "Oduvek, oduvek sam vatrogasac."

" Oduvijek sam bio vatrogasac " , odgovorio je.


Upitao sam " Pa kad si se na to odlučio? "


Rekao je, "Ustvari, imao sam problema u školi, jer u školi su svi želeli da budu vatrogasci."

Odgovorio je " Kao dječak " . " Ustvari, imao sam problem u školi, jer je u školi svak htio biti vatrogasac. "


Rekao je, "Ali ja sam želeo da budem vatrogasac."

" Ali sam ja htio biti vatrogasac " , rekao je.


I rekao je, "Kada sam došao do završne godine škole, moji nastavnici nisu to ozbiljno shvatali.

I još je rekao, " Kada sam stigao do završne godine u školi, moj profesor me nije uzimao zaozbiljno.


Ovaj jedan nastavnik nije me ozbiljno shvatao.

Ovaj jedan profesor me nije uzimao zaozbiljno.


Rekao je da odbacujem svoj život ako je to sve što ću da radim, da bi trebalo da idem na fakultet, da postanem profesionalac, da imam veliki potencijal, i da traćim svoj talenat ako to uradim."

Rekao mi je da odbacujem vlastiti život ako je to za što sam se odlučio, te da bih trebao ići na fakultet, da bih trebao postati stručnjak, te da imam veliki potencijal, i da trošim vlastiti talenat na to. "


I rekao je, "Bilo je to ponižavajuće jer je to rekao pred celim razredom i osećao sam se užasno.

" Bilo je ponižavajuće jer je to rekao pred čitavim razredom, i zaista sam se osjećao loše.


Ali to sam želeo i čim sam završio školu prijavio sam se u vatrogasnu službu i bio primljen."

Ali je to što sam htio, i čim sam završio školu, prijavio sam se za vatrogasca i bio sam primljen. "


I rekao je, "Znate, mislio sam na tog tipa nedavno, na tog učitelja, pre samo par minuta dok ste pričali", rekao je, "jer pre šest meseci sam mu spasio život." (smeh)

I rekao je, " Znate, razmišljao sam o ovom profesoru nedavno, dok ste govorili',' rekao je, " jer, prije šest mjeseci, spasio sam mu život. " (Smijeh)


Rekao je, "Bio je u slupanom automobilu i ja sam ga izvukao, dao mu veštačko disanje, i spasio i njegovu ženu."

Rekao je, " Bio je smrskanom autu, i ja sam ga izvukao, pružio sam mu vještačko disanje. Također sam spasio život njegove supruge. "


Rekao je, "Mislim da sad ima bolje mišljenje o meni." (smeh) (aplauz)

Rekao je, " Mislim da sad ima ljepše mišljenje o meni. " (Smijeh) (Aplauz)


ljudska društva zavise od raznolikosti talenata, a ne na jedinstvenoj koncepciji sposobnosti.

ljudske zajednice ovise o različitosti talenata, a ne o jednom shvatanju sposobnosti.


U srcu tog izazova je da preispitamo naše shvatanje sposobnosti i inteligencije.

Najveći izazov je da nanovo usopostavimo osjećaj za mogućnosti i inteligenciju.


Kada sam stigao u Los Anđeles, pre nekih devet godina, naišao sam na izjavu koja ima veoma dobru nameru, koja glasi, "Fakultet počinje u obdaništu".

Kada sam stigao u Los Angeles prije devet godina, naišao sam na političku izjavu, veoma dobronamjernu, koja kaže, " Koledž počinje u vrtiću. "


Da imamo vremena, udubio bih se u ovo, ali nemamo.

Da imam vremena, mogli bismo o ovome ali nećemo.


"Znaš, trogodišnjak nije pola šestogodišnjaka." (smeh) (aplauz)

" Znaš, trogodišnjak je upola mlađi od šestogodišnjaka. " (Smijeh) (Aplauz)


Ali kao što smo čuli u poslednjoj sesiji, postoji takva konkurencija da se uđe u zabavište, da se uđe u pravo zabavište, da se ljudi intervjuišu već s tri godine.

Kao što smo čuli u posljednjoj sesiji, sada postoji natjecanje kako da bi se došlo u vrtić, da bi se došlo u pravi vrtić, da se trogodišnjaci intervjuišu za to.


Deca sede ispred neimpresioniranih panela, znate, sa njihovim biografijama, (smeh) koji ih listaju i kažu, "Dakle, to je to?" (smeh) (aplauz)

Djeca sjede ispred neimpresioniranih komisija, sa svojim biografijama, (Smijeh) vrteći se i govoreći, " Znači, to je to? " (Smijeh) (Aplauz)


"Ovde ste već 36 meseci i to je sve?" (smeh)

" Na svijetu si 36 mjeseci, i kažeš to je to? " (Smijeh)


Vidim ja da ste prvih šest meseci proveli sisajući." (smeh)

Proveo si prvih šest mjeseci dojeći, koliko ja znam. " (Smijeh)


Vidite, to je smešno kao koncept, ali privlači ljude.

Vidite, kao zamisao ovo je nasilno, ali privlači ljude.


Izgradili smo naše obrazovne sisteme po modelu brze hrane.

Stvorili smo obrazovni sistem po modelu brze hrane.


O tome je Džejmi Oliver pričao pre neki dan.

Jamie Oliver je o ovome govorio prije par dana.


Znate da ima dva modela kontrole kvaliteta u keteringu.

Postoje dva modela za osiguranje kvaliteta u ugostiteljstvu.


Jedan je brza hrana, gde je sve standardizovano.

Jedan je brza hrana, gdje je sve normirano.


Drugi su restorani kao Zagat ili Mišelin, gde sve nije standardizovano, oni su prilagođeni lokalnim okolnostima.

Drugi je, stvari poput Zagat i Michelin restorana, gdje ništa nije normirano, prilagođavaju se datim okolnostima.


A mi smo se prodali modelu brze hrane u obrazovanju.

A mi smo se dali u model brze hrane u obrazovanju.


A to osiromašuje naš duh i energiju, isto koliko i brza hrana prazni naše fizičko telo.

I to osiromašuje naš duh i energiju jednako kao što brza hrana iscrpljuje naše tjelo.


Mislim da ovde treba da prepoznamo par stvari.


Jedna je ta da je ljudski talenat beskrajno raznolik.

Jedna je da je ljudski talenat strahovito raznolik.


Nedavno sam saznao da sam dobio gitaru kao klinac, otprilike u isto vreme kad je i Erik Klepton dobio svoju prvu gitaru.

Nedavno sam doznao da sam kao dječak dobio gitaru u, otprilike, isto vrijeme kada je i Eric Clapton dobio svoju prvu gitaru.


Znate, Eriku je uspelo, to želim da kažem.

Znate, kod Erica je funkcionisalo, to je sve hoću reći.


Nisam mogao tu stvar da pokrenem, koliko dog često ili jako da sam u nju duvao.

Nisam mogao pokrenuti tu gitaru bez obzira koliko često i jako sam puhao u nju.


Često su ljudi dobri u stvarima do kojih im nije stalo.


Radi se o strasti i tome šta uzbuđuje naš duh i energiju.

Radi se o strasti, o onome šta uzbuđuje naš duh i energiju.


I ako radite stvar koju volite, u kojoj ste dobri, vreme potpuno drugačije prolazi.

I ako radite stvar koju volite, u kojoj ste dobri, vrijeme teče potpuno drukčijim tokom.


Moja žena je upravo završila pisanje romana, ja mislim da je to sjajna knjiga, ali ona nestaje satima.

Moja supruga je upravo završila svoj roman, i mislim da je to sjajna knjiga, ali ona satima radi na njoj.


Znate to, ako radite nešto što volite, sat izgleda kao pet minuta.

Znate, ako radite ono što volite, sat osjećate kao pet minuta.


Ako se bavite nečim što nije u skladu sa vašim duhom, pet minuta izgleda kao sat.

Ako radite nešto što nije u skladu s Vašim duhom, pet minuta osjećate kao jedan sat.


I razlog zašto toliko ljudi napušta obrazovanje je zato što ono ne hrani njihov duh, ne hrani njihovu energiju ili strast.

Razlog zašto toliki broj ljudi napušta obrazovanje je zato što ono ne hrani njihov duh, ono ne hrani njihovu energiju ili strast.


Dakle mislim da treba da promenimo metafore.

Tako da mislim da bismo trebali mijenjati metafore.


Moramo poći od onoga što je u osnovi industrijski model obrazovanja, proizvodni model, koji je zasnovan na linearnosti i konformizmu i gomilanju ljudi.

Moramo se micati od onoga šta je u srži industrijski model obrazovanja, model proizvodnje, koji se bazira na linearnosti, saglasnosti i grupiranju ljudi.


Moramo da se pomerimo na model koji je više zasnovan na principima poljoprivrede.

Moramo ići prema modelu koji je baziran više na principima poljoprivrede.


Moramo prepoznati da ljudski napredak nije mehanički proces, to je organski proces.

Moramo priznati da ljudski uspjeh nije mehanički proces, nego organiski.


I ne možete predvideti ishod ljudskog razvoja; sve što možete, kao farmer, je da stvorite uslove pod kojim će oni procvetati.

Ne možete predvidjeti ishod ljuskog razvoja; sve što možete je, poput zemljoradnika, stvoriti uslove pod kojima će početi uspjevati.


Znači kada pogledamo reformu i transformaciju obrazovanja, to nije kao kloniranje sistema.

Kada razmatramo reformu i transformaciju obrazovanja, ne mislimo na kloniranje sistema.


Postoje odlični, kao KIPP (Knowledge Is Power Program), to je odličan sistem.

Postoje sjajni primjeri -- KIPP je odličan sistem.


Radi se o prilagođavanju okolnostima, personalizovanju obrazovanja spram ljudi koje ustvari podučavate.

Radi se o prilagođavanju Vašim okolnostima, i obrazovanja ljudima koje u stvari podučavate.


To je, po mom mišljenju, odgovor za budućnost, jer ne radi se o nalaženju novog rešenja; radi se o stvaranju pokreta u obrazovanju u kom ljudi razvijaju svoja rešenja, ali sa spoljnom podrškom koja je zasnovana na personalizovanom rasporedu.

Upravo to je, mislim, odgovor za budućnost jer se ne radi o preračunavanju novih rješenja; radi se o stvaranju pokreta u obrazovanju u kojem ljudi razvijaju vlastita rješenja, ali s vanjskom potporom baziranom na kurikulumu za pojedinca.


Sad, u ovoj prostoriji se nalaze ljudi koji predstavljaju neverovatne izvore u poslovanju, u multimediji, u internetu.

Dakle, u ovoj prostoriji, ima ljudi koji predstavljaju izuzetnu pomoć u biznisu, multimediji, i internetu.


Ove tehnologije, kombinovane sa izvanrednim talentima nastavnika, pružaju priliku za revoluciju obrazovanja.

Ove tehnologije, kombinirane s izuzetnim talentom nastavnika, nude mogućnost za revoluciju obrazovanja.


I podstičem vas da se uključite u to, jer to je bitno, ne samo za nas, nego za budućnost naše dece.

I pozivam Vas da se uključite u ovo jer je ovo ključno, ne samo za nas same, nego za budućnost naše djece.


Ali moramo da pređemo sa industrijskog modela na poljoprivredni model, gde svaka škola može sutra da procveta.

Ali moramo promijeniti industrijski model za poljoprivredni model, gdje se svakoj školi nudi da se razvija sutra.


Ili kod kuće, ako izaberu da se tu školuju sa svojim porodicama ili prijateljima.

Ili kod kuće, ako se tu odluče obrazovati s porodicama ili prijateljima.


Mnogo se govorilo o snovima poslednjih nekoliko dana.

Mnogo se govorilo o snovima tokom posljednjih par dana.


I želeo sam samo veoma brzo - veoma su me dirnule pesme Natali Merčant sinoć, stare pesme.

A ja sam veoma kratko -- Bio sam veoma pogođen pjesmama Natalie Merchant sinoć, oživljavanje starih pjesama.


Želeo sam da vam pročitam vrlo kratku pesmu od V.B.

Želio bih Vam kratko pročitati, kratku pjesmu W.B.


Mod Gon, i žalio je za činjenicom da nije mogao da joj pruži ono što je mislio da ona želi od njega.

Maud Gonne, žalio je za činjenicom da joj nije mogao dati ono što je mislio da je tražila od njega.


I kaže, "Imam nešto drugo, ali to možda nije za tebe."

Kaže: " Imam nešto drugo, možda ne za tebe. "


"Da imam nebeske tkanine vezene, zlatnim i srebrnim svetlom ispletene, tkanine plave i zagasite i tamne, od noći i svetla i polutame, ja bih ih raširio pred tvoja stopala; ali siromašan sam, imam tek snove; raširio sam snove pred tvoja stopala; hodaj nežno, jer hodaš po mojim snovima."

Plave i prigušene i crne krpe noći i svjetla i sumraka, prosto bih ih pod noge tvoje; Ali ja, siromah, samo imam snove; Prostro sam snove pod noge tvoje;


I svakog dana, svuda, naša deca šire svoje snove pred naša stopala.

Svaki dan, svugdje, naša djeca šire svoje snove pod naše noge.


Podeliću sa vama priču o tome kako sam postala

Podjeliću sa vama priču o tome kako sam postala


U novembru 2003. pozvana sam da učestvujem na otvaranju Fondacije Nelsona Mendele, "46664" Fondacije.

U novembru 2003 pozvana sam da učestvujem u pokretanju Mandelove 46664 Fondacije.


A 46664 je broj koji je Mendela nosio kada je bio zatvoren na ostrvu Roben.

A 46664 je broj koji je Mandela nosio dok je bio zarobljen na ostrvu Roben.


Ovo sam ja sa Jusu N'Durom, na bini, sjajno se provodim.

To sam ja sa Jusu N'Dur na bini, najbolji trenutak u mom životu.


Sledećeg dana, svi izvođači su pozvani da se pridruže Mendeli na Roben ostrvu, gde je trebalo da održi konferenciju svestkim novinarima, ispred svoje nekadašnje zatvorske ćelije.

Sledećeg dana, svi umjetnici su pozvani da se pridruže Mandeli na Roben ostrvu, gdje je trebao da održi konferenciju svjetskim novinarima, ispred svoje nekadašnje zatvorske ćelije.


Bio je to zaista dirljiv trenutak za sve nas.

Bila je to sasvim važna prilika za sve nas.


Mendela je rekao svetskoj štampi da se u njegovoj zemlji dešava genocid, da u post aparthejd Naciji Duge, hiljade su umirale svakoga dana, a prve žrtve, najranjivije, su bile žene i deca.

Mandela je izjavio za svjetsko novinarstvo da je to bio virtualni genocid koji se dešavao u njegovoj zemlji, ta post-segregacijska nacija, gdje je hiljade ljudi umiralo svaki dan, a žrtve sa prve linije, koje su bile najviše ranjive, su bile žene i djeca.


Ovo je imalo ogroman uticaj na mene, jer ja sam žena i majka, a nisam shvatala da je pandemija HIV/SIDE imala takav direktan uticaj na žene.

To je bio ogroman uticaj na moju svijest, zbog toga što sam ja žena i majka, a nisam znala da je HIV/AIDS pandemija toliko direktno pogađala žene.


Dala sam obećanje - kada sam napustila Južnu Afriku, kada sam napustila Kejptaun, rekla sam sebi: "Ovo je nešto o čemu moram da govorim.

Onda sam se obavezala-- kada sam napustila Južnu Afriku, napuštajući Kejptaun, rekla sam sebi, "Ovo će biti nešto o čemu moram govoriti.


I tako sam, posledično, učestvovala u svakom događaju "46664", u kojem sam mogla da učestvujem. Davala sam intervjue, učestvovala na konferencijama, govoreći i koristeći svoju popularnost, u Mendelinu korist, i iz poštovanja prema neverovatno značajnom radu koji je uradio.

I od tada učestovala sam u svakom događaju 46664 fondacije u kojem sam mogla učestovati održavala sam konferencije za novinare, davala intervjue, govoreći i koristeći svoju platformu muzičara, sa posvećenošću Mandeli, iz poštovanja za ogroman, nevjerovatan rad koji je on postigao.


Svi ljudi na svijetu poštuju Nelsona Mandelu.


Ali da li svi oni znaju šta se dešavalo u njegovoj zemlji, u Južnoj Africi, koja je imala najvišu stopu prenošenja virusa?

Ali da li oni svi znaju šta se dešavalo u Južnoj Africi, u njegovoj zemlji, zemlji poznatoj po najvećem broju incidenata prenosa virusa ?


Mislim da bi ljudi bili šokirani, ukoliko bih sada izašla na ulicu i rekla im šta se tamo dešavalo.

Ja mislim da ako sada izađem na ulicu, i kažem ljudima šta se tamo dešavalo, oni bi bili šokirani.


Imala sam veliku sreću da nakon par godina upoznam Zakija Ahmata, osnivača "Treatment Action" kampanje, koji je neverovatan aktivista.

Ja sam bila veoma sretna, nekoliko godina poslije, što sam upoznala Zakija Ahmata, osnivača kampanje Akcija Liječenja, nevjerovatnog borca i aktivistu.


Nosio je majicu poput ove koju nosim sada.

Nosio je majicu istu kao što ja nosim sada.


Ovo govori da se solidarišem sa ljudima koji imaju HIV, ljudima koji žive sa HIV-om.

To vam govori ja se solidarišem sa ljudima koji su HIV pozitivni, sa ljudima koji žive sa HIV-om.


I na neki način, zbog stigme, noseći ovu majicu, ja kažem: "Da, možemo da govorimo o ovom problemu.

I na neki način, zbog predrasude, noseći ovu majicu, ja kažem, "Jeste, mi možemo pričati o ovom problemu.


Postala sam deo ove kampanje, i veoma sam ponosna na svoje članstvo u toj sjajnoj organizaciji.

Postala sam član kampanje Akcija Liječenja, i veoma sam ponosna što sam član te nevjerovatne organizacije.


To je fundamentalna kampanja gde 80 odsto članstva čine žene, mnoge od njih su HIV pozitivne.

To je fundamentalna kampanja koju čine uglavnom žene, njih 80 posto, većina njih je HIV - pozitivna.


Imaju ogroman direktan uticaj na ljude koji žive sa posledicama virusa.

Imaju ogroman doseg ljudi koji su direktno pogođeni virusom.


I da, moja "SING" Kampanja podržava "Treatment Action" kampanju tako što pokušavam da osvestim ljude i da sakupim sredstva.

Da, moja SING kampanja je poduprijela Kampanju Akcija Liječenja na način gdje sam ja pokušala da podignem svijest i takođe pokušala da sakupim novac.


Mnoga sredstva koja sam uspela da sakupim su direktno otišla ovoj kampanji i neverovatnom radu koji oni nastavljaju da čine u Južnoj Africi.

Dosta novca koje sam uspjela sakupiti je direktno otišlo u Kampanju Akcija Liječenja i u nevjerovatan posao koji oni obavljaju, i koji još uvijek čine, u Južnoj Africi.


"SING" Kampanju zapravo činim samo ja i troje ili četvoro sjajnih ljudi koji mi pružaju podršku.

SING Kampanju uglavnom činim ja i oko troje ili četvero izvanrednih ljudi koji me podržavaju.


Proputovala sam čitav svet za poslednje dve ipo godine.

Proputovala sam čitav svijet u protekle dvije i pol godine.


Posjetila sam oko 12 različitih zemalja.


Evo me u Oslu u Norveškoj, dobijam lepi, veliki ček, pevam u Hong Kongu, pokušavajući da sakupim novac.

Ovo sam ja u Oslu u Norveškoj, primajući lijep, debeo ček, ovdje pjevam u Hong Kongu, pokušavajući sakupiti novac.