Динамичка компресија аудио сигнала је врста обраде аудио сигнала која смањује (сабија, компримује) гласне делове сигнала, или појачава тише, и тиме компресује (смањује) динамички опсег аудио сигнала. Компресија се често користи при снимању и обради звука, радијским или телевизијским преносима, озвучавању јавних наступа и у неким појачалима за музичке инструменте.
Електронски уређаји за обраду динамике аудио сигнала и софтвери који примењују компресију динамичког опсега називају се компресори. Почетком 2000-тих, компресори су се појавили у виду софтверских плагинова који раде у дигиталним аудио радним станицама. За снимање и наступе уживо, параметри компресора могу да утичу на начин на који компресор мења звук. Компресија и лимитовање су идентични процеси али са различитим односом компресије. Лимитер је компресор са великим односом компресије, и углавном, брзим временом реакције.
1 Врсте компресије
Силазна компресија (Downward compression) смањује гласне делове сигнала изнад задатог прага док делови сигнала испод прага остају непромењени. Лимитер је екстремна врста силазне компресије. Узлазна компресија (Upward compression) појачава звуке испод задатог прага, док гласнији делови сигнала остају непромењени. Обе врсте компресије смањују динамички опсег аудио сигнала.Експандер повећава динамички опсег аудио сигнала. Експандери се користе да тише делове звука смањимо да буду још тиши. смањујући ниво аудио сигнала који пада испод задатог прага. Елиминатори шума (Noise gate) је гранични случај експандера, који елиминише недовољно јаке и непожељне сигнале између гласнијих деоница.
2 Контроле
Има више подесивих контрола и опција који се користе за подешавање компресије и алгоритама обраде динамичког опсега аудио сигнала.
2.1 Праг (Threshold)
Компресор смањује ниво аудио сигнала који прелази одређени праг. Праг се најчешће подешава у децибелима (dB), где нижи праг (нпр. -60 dB) значи да ће већи део сигнала бити обрађен. Када је ниво сигнала испод прага, на том делу се не дешава никаква обрада и улазни сигнал пролази непромењен до излаза. Када је праг виши, нпр -5 dB, мањи део сигнала је обрађен, односно сигнал се мање компресује.
Понашање рада компресора при преласку преко прага зависи од интервала реакције (attack time) и интервала отпуштања (release time).
2.2 Однос (Ratio)
Износ за који се промени ниво када сигнал пређе праг зависи од односа компресије. Однос 4:1 значи да ако је улазни сигнал 4 dB изнад прага, излазни сигнал бие смањен на 1 dB изнад прага. Излазни сигнал је тиме смањен за 3 dB .
Лимитовање има највећи однос од ∞:1. У пракси се постижу исти резултати са односом 60:1, и постиже се исти ефекат, да када сигнал пређе праг, лимитер му неће дозволити да пређе ниво прага чим прође време реакције.
2.3 Интервали реакције и отпуштања (Attack and release)
Компресор може имати више контрола које утичу на брзину његовог деловања. Фаза реакције је период у ком компресор смањује ниво до задатог нивоа одређеног односом компресије. Фаза отпуштања је период у ком компресор враћа ниво на претходно стање када ниво падне испод прага.
Трајање сваког периода је одређено коефицијентом промене и захтеване промене у нивоу сигнала. За интуитивније коришћење, време реакције и отпуштања су изражени у јединици времена (најчешће у милисекундама), Ово је време које је потребно компресору да направи промену у нивоу изражену у децибелима, одређује га произвођач, углавном је то вредност од 10 dB. На пример, ако се временска константа компресора односи на 10 dB, и време је подешено на 1 ms, потребна је 1 ms да се ниво смањи за 10 dB, а 2 ms да се смањи за 20 dB.
Много компресора има подесиво време реакције и отпуштања. Неки, ипак, имају интервале реакције и отпуштања одређене према својој електронској шеми и не могу бити контролисани од стране корисника. Понекад су интервали аутоматски или програмски дефинисани, што значи да се интервали могу мењати зависно од улазног сигнала. Гласноћа излазног сигнала се мења и директно зависи од компресора, па из тог разлога компресор може мењати карактер аудио записа од суптилне до драстичне, врло чујне промене у излазном сигналу, зависно од подешавања.
2.4 Мека и тврда колена (Soft and hard knees)
Још једна од контрола рада коју компресор може имати је тврдо/меко колено. Ова контрола одређује нагиб криве која говори како ће компресор реаговати када је сигнал мало испод или изнад прага, односно да ли ће та промена бити нагла (тврдо колено - hard knee) или постепена (меко колено - soft knee). Меко колено постепено повећава однос компресије како ниво сигнала расте и на крају достигне однос који је корисник задао. Меко колено смањује чујне промене између компримованог и некомпримованог сигнала, највише за више односе компресије где би подешавање тврдог колена било приметније.
2.5 Вршна вредност и квадратна средина
Компресор који има сензор за највећу вршну вредност (пикове) реагује на тренутне промене нивоа сигнала. Њиме се боље контролишу пикови, али то може резултовати у јако брзим променама у излазном нивоу, осетнијим дејством компресије и понекад дисторзијом. Неки компресори могу да имају сензор за просечну вредност сигнала (најчешће квадратна средина, или RMS) на улазу пре детекције нивоа са прагом. Овим путем се постиже блажа компресија која је ближе повезана са људском перцепцијом гласноће.
2.6 Стерео веза
Компресор који је у режиму стерео везе (stereo linking) примењује исту количину компресије на леви и десни канал. Овај режим се користи да би се спречило померање стерео слике које се може десити ако је сваки канал компресован појединачно. Постаје приметно када гласни елемент који се у стерео слици налази на ивици стерео слике (само на једном каналу) подигне ниво сигнала на том каналу, што доводи до веће компресије тог канала, чиме се мења стерео слика аудио записа.
Стерео веза се може остварити на два начина. У првом компресор сабира леви и десни канал у моно канал за детекцију на улазу, и користећи команде само за један канал контролишемо рад компресора за оба, а у другом начину компресор одвојено рачуна ниво за који сигнал треба бити смањен за оба канала, а на оба канала примењује исту количину компресије која је у том тренутку већа зависно од детекције два улазна канала.
2.7 Излазни ниво (Makeup Gain)
Компресор смањује ниво сигнала, али зато имамо могућност да тај ниво надокнадимо фиксним појачавањем излазног нивоа из компресора, чиме не губимо перципирану гласноћу сигнала.
2.8 Предетекција (Look-ahead)
Ова функција је направлјена да се превазиђу проблеми око компромиса између спорог времена реакције који прави природнију, глаткију компресију, а брзо време реакције које може да савлада нагле пикове. Предетекција не може заиста да предвиди ниво сигнала који још није дошао до компресора, већ на улазу се канал дели, и једна страна се помера у времену (закасни, дилеј). Страна која није закашњена служи за детекцију компресије која се врши на закашњеном каналу, који иде на излаз из компресора. На овај начин постиже се природнија и глађа компресија са споријим временом реакције и задржава се могућности да "ухвати" пикове. Цена која се плаћа за ово решење је благо кашњење сигнала.
3 Лимитовање
Компресија и лимитовање су идентични процеси, али са различитим односом компресије. Лимитер је компресор са великим односом компресије и, углавном, брзим временом реакције. Компресија са одном 10:1 или већим се углавном сматра лимитовањем.
Тврдо лимитовање (hard limiting/brick wall limiting) има велики однос компресије са веома брзим временом реакције. У идеалном случају, он обезбеђује да амплитуда аудио сигнала никада не пређе задати праг. Односи компресије од 20:1 све до ∞:1 се сматрају тврдим лимитовањем. Сонични резултати тврдог лимитовања због изобличења могу да звуче грубо и непријатно, тако да се тврди лимитери више користе као сигурносне мере у разгласним системима и за емитовања на радију и телевизији.
Нека бас појачала и разгласни системи имају лимитере који спречавају нагле скокове у интензитету сигнала (скокове највећих вршних вредности - пикова) како би спречили дисторзију и/или оштећење звучника. Неки модерни електронски апарати имају лимитере у себи. Сони користи свој систем аутоматског лимитовања гласноће на неким производима за репродукцију звука, али и Плејстејшн Портабл.
4 Спољна веза (Side-chain)
Компресор који има спољну везу (сајдчејн) контролише ниво главног сигнала на излазу детектујући ниво на улазу спољног сигнала. Компресор једнако утиче на оба канала само детектујући један спољни канал. Спољна веза се често користи од стране диск џокеја за дакинг - аутоматско спуштање нивоа музике када се прича на микрофон. Сигнал из ДиЏејевог микрофона је повезан на спољну везу од компресора, тако да сваки пут кад ДиЏеј нешто каже на микрофон, компресор смањује ниво музике. Коришћење спољне везе са еквилизацијом се може користити за снижавање нивоа сигнала који имају изражен спектрални садржај у неком фреквентном опсегу. Може се користити као де-есер (енг: deesser), смањујући нивое сибиланата на вокалу, у опсегу 6 - 9 kHz. Де-есер помаже при смањивању високих фреквенција који бивају пренаглашени или дисторзирани на неким медијима попут FM радија или винила. Још једна од примена компресије са спољном везом је у музичкој продукцији, када желимо да задржимо гласан канал бас гитаре без ризика да јаки пикови од бас бубња могу да доведу до клиповања на мастер каналу или губитка хедрума (енг. headroom).
5 Софтвери за репродукцију звука
Неки софтверски за репродукцију звука подржавају плагинове који примењују компресију. Они могу да повећају перцепирану гласноћу аудио запис, или да смање разлику у записима са великим динамичким опсегом (попут класичне музике, или плејлисте са више различитих типова музике). Тиме се повећава слушљивост аудио записа када се препродукују кроз звучнике лошијег квалитета, или када се пушта у гласнијем окружењу (нпр. у аутомобилу или на журци).


Вроцлав (, Wratislavia или Vratislavia, Vratislav, , Boroszló) град је у југозападној Пољској. Историјска је престоница Шлеске. Четврти је град по величини у Пољској. Простире се са обе стране реке Одре. Кроз град протиче пет река: Одра и њене 4 притоке: Бистрица, Олава, Слеза и Видава. Пре Другог светског рата у граду је постојало 303 мостова, али сада се налази само око 220.
Вроцлав је и престоница Доње Шлеског војводства, град са статусом повјата као и седиште вроцлавског повјата у коме се налази и 9 суседних општина. Град је домаћин Европског првенства у фудбалу 2012. и Европска престоница културе 2016.
1 Историја
Град се први пут недвосмислено помиње 1000. године при оснивању Вроцлавске бискупије, али је словенско насеље на територији данашњег града постојало најмање 150 година пре овог догађаја. Од краја X века град се налазио под управом династије Пјастовића. Постоје индиције да је, 1035. године, за време тзв. Паганске реакције, саграђена паганска светиња у граду. Године 1335. град је потпао под власт Краљевине Чешке, а потом је (после кратке Мађарске владавине) заједно са чешком круном прикључен Хабзбуршкој монархији. Године 1741. град је заједно са већим делом Шлеске потпао под власт Пруске. Године 1945. град је проглашен тврђавом и уништен у борбама између Црвене армије и Немачке војске. После Другог светског рата Вроцлав је ушао у састав Пољске.
Године 1997. град је као и целу јужну Пољску задесила велика поплава (названа поплава миленијума) у којој је поплављено скоро пола града.
2 Демографија
3 Административна подела
Вроцлав је административно подељен на насеља која чине помоћне органе скупштине града. Некада се град састојао од 5 квартова: Псеће Поље, Сродмјешће, Стари Град, Кжики и Фабричина. Ови квартови сада нису званично признати, али и даље представљају критеријум организације многих институција.
4 Култура
4.1 Музеји
Народни
Панорама Рацлавицка (део Народног музеја)
Етнографски музеј (део Народног музеја)
Градски музеј
Академија уметности
Музеј архитектуре
Геолошки музеј
Минералошки музеј (Вроцлавског универзитета)
Поште и телекомуникација
Природњачки музеј (Вроцлавског универзитета)
4.2 Позоришта
Гест (Gest)
Филхармонија
Импарт (Impart) (Центар уметности WOK)
K2
Каламбур (Kalambur)
Камерлани (Kameralny)
Вроцлавска Опера
Позориште Лабораторијум (Laboratorium)
Пољско позориште у Вроцлаву
Вроцлавска оперета (Operetka Wrocławska)
Народно позориште више позоришне школе
Луткарско позориште
Савремено позориште
Позориште пантомиме
5 Привреда
У Вроцлаву се производе аутобуси, вагони, кућна опрема, хемијска средства и електроника. Задњих година се динамички развија информатички сектор. Град је други финансијски сектор по величини у Пољској (одмах после Варшаве). У граду имају своја седишта многе банке. Град је такође велики центар фармацеутске индустрије.
6 Саобраћај
Кроз Вроцлав пролазе: Државни пут бр. 5, Државни пут бр. 8, Државни пут бр. 94. Кроз мали део града пролази и ауто-пут A4.
Вроцлав је важан железнички чвор и из њега воде железничке линије у правцима: Лешно-Познањ, Опоље-Лублињец, Легњица-Згожелец, Глогов-Зјелона Гора, Клодско-Кудова Здрој, Валбжих-Јелења Гора, Олесњица-Остров Вјелкополски. У граду се налази међународни аеродром као и речна лука на Одри.
6.1 Градски масовни транспорт
Масовни транспорт у Вроцлаву се одвија трамвајима и аутобусима. Вроцлавска трамвајска мрежа је једна од већих у држави, међутим не опслужује многе густо насељене делове града. Аутобуске линије опслужује MPK Вроцлав као и мањи приватни превозници: Доње Шлеске Аутобуске Линије (Dolnośląskie Linie Autobusowe) и Урбус Urbus.
7 Спорт
фудбал:
ФК Шлонск Вроцлав (WKS Śląsk Wrocław), Шленза Вроцлав (Ślęza Wrocław).
кошарка
мушкарци: Шлонск Вроцалв (Śląsk Wrocław)
жене: ВТК Шленза Вроцлав (WTK Ślęza Wrocław)
мото-трке: ВТС Вроцлав (WTS Wrocław)
рукомет: Шлонск Вроцлав (Śląsk Wrocław)
бокс: Гвардија Вроцлав (Gwardia Wrocław)
одбојка: Гвардија Вроцлав (Gwardia Wrocław)
амерички фудбал: (The Crew)
8 Архитектура и урбанистика Вроцлава
Вроцлав је упркос војном разарању у Другом светском рату (70% грађевина) сачувао велики број старих грађевина или у оригиналном облику или су реконструисане после рата. Међу значајније спадају: готичка градска већница на вроцлавском тргу, готичке цркве: Катедрала светог Јована Крститеља, Црква светог Крста, Црква пресвете Богородице; барокна скупина грађевина Вроцлавског универзитета.
8.0.1 Важнија места
острва на Оодри:
Кенпа Мјешчањска (Kępa Mieszczańska)
Остров Тумски (Ostrów Tumski); пре је био засебно острво
Острво Пјасек (Острво Песак) (Wyspa Piasek)
Острво Слодова (Wyspa Słodowa)
Велико Острво (Wielka Wyspa)
Стари град
Трг
Плац Солни (plac Solny)
Нови Трг (Nowy Targ)
Улица Свидњицка (Świdnicka)
Ботаничка башта
Вештачки парк са јапанским вртом у себи
Зоо-врт (основан 1865. - највећи број животињских врста у Пољској - 565, укупно око 7100 животиња)
Старо јеврејско гробље
Велико острво
9 Занимљивости
1530 — искован најстарији десетодукатни новац на терену Пољске
средина XVII века — објављен најстарији на свету лекарски часопис Miscellanea Curiosa Medico-Physica* 1842 — саграђена прва железничка пруга на терену данашње Пољске
1893 — пуштен у саобраћај први електрични трамвај на терену данашње Пољске.
У граду се налазе једине у Пољској лампе на гас које се ручно опслужују, а раде цео дан.
Неколико споменика занимљивог облика
Споменик Наранџасте Алтернативе у облику патуљка
Споменик у сећање на масакр у Пекингу 4. јуна 1989. године
необичан споменик „Сећања на жртвене животиње“,
10 Партнерски градови
Вјен
Рајникендорф
Бреда
Гвадалахара
Храдец Кралове
Дрезден
Висбаден
Каунас
Шарлот
Лил
Лавов
Рамат Ган
Гродно
Скопље
11 Знамените личности
Карл Фридрих Лесинг (1808—1880), немачки сликар
Адолф Андерсен (1818—1879), немачки шахиста
Паул Алберт Гордан (1837—1912), немачки математичар
Фриц Хабер (1868—1934), немачки хемичар
Ервин фон Вицлебен (1881—1944), немачки официр
Макс Борн (1882—1970), немачки физичар
Манфред фон Рихтхофен (1892—1918), немачки пилот
Станислав Толпа (1901—1996), пољски биолог
11.1 Званичне и уопштено о граду
11.2 Аутобуски и трамвајски транспорт


Пицарело (Pizzarello) је традиционално италијанско јело из Апулије. Његово оригинално име на локалном дијалекту је Pizzaridd. Пицарело је дугачак, слани печен хлеб, зачињен парадајзом, а понекад и маслинама. Печење га чини хрскавим.
1 Порекло
Верује се да се Хришћани рано буде на Велики петак, у недељи Ускрса. Пошто су имали дуг пост, током којег нису могли да једу месо, тезге на улицама су продавале типичан сендвич пуњен сиром, парадајзом и другим поврћем.
Типичан Pizzaridd, првобитно направљен само за Велики петак, временом је постао храна произведена у неким градовима, као што је Терлици, које се једе петком генерално. Назив делује слично пици, али је мешење другачије.


Вирцбуршки дворац (Würzburger Residenz) је дворац у Вирцбургу, Немачка. Осмислио га је познати барокни архитекта Балтазар Нојман. Изградња дворца је завршена 1744. године. Венецијански сликар Ђовани Батиста Тијеполо је са својим сином Домиником осликао зграду. Наполеон је дворац назвао „најлепши свештенички дом у Европи“.
За време Другог светског рата дворац је доста страдао. Његова рестаурација је отпочела 1945. године.


Округ Лучењец (Okres Lučenec) округ је у Банскобистричком крају, у Словачкој Републици. Административно средиште округа је град Лучењец.
1 Географија
Налази се у јужном дијелу Банскобистричког краја.
Граничи:
на сјеверу је Округ Дјетва,
источно Округ Полтар и Округ Римавска Собота,
западно Округ Вељки Кртиш,
јужно Мађарска.
Клима је умјерено континентална.
2 Становништво
Према подацима о броју становника из . године насеље је имало становника.
3 Насеља
У округу се налази два града и 55 насељених мјеста. Градови су Лучењец и Фиљаково.


Вацлав Франћишек Сјерпињски (Wacław Franciszek Sierpiński; Polish: [ˈvat͡swaf fraɲˈt̠͡ɕiʂɛk ɕɛrˈpʲiɲskʲi] ( listen); 14. март, 1882 –  21. октобар, 1969) је био пољски математичар. Он је познат за изузетан допринос за теорију скупа ( истраживање о аксиомима избора и хипотези континуума), теорији бројева, теорији функција и топологији. Издао је преко 700 радова и 50 књига.
Три позната фрактала су названа по њему ( Троугао Сјерпињског, Тепих Сјерпињског и Крива Сјерпињског) као и Бројеви Сјерпињског повезани са Проблемом Сјерпињског.
1 Едукација
Сјерпињски је био уписан на Одељење за математику и физику на Универзитету у Варшави у 1899. и дипломирао четири године касније. 1903. док је још био на Универзитету у Варшави, Одељење за математику и физику нудили су му награду за најбољи есеј од студента на Вороној доприноса теорије бројева. Сјерпињски добија златну медаљу за његов есеј, чиме полаже темеље за свој први велики математички допринос. Не желећи да његов рад буде  објављен на руском, он је задржан до 1907. године, када је објављен у Самуел Дикстајн математичком часопису "Prace Matematyczno-Fizyczne '(Пољски:' Рад математике и физике ').
Након дипломирања 1904. године, Сјерпињски ради као учитељ математике и физике у Варшави. Међутим, када је школа затворена због штрајка, Сјерпињски одлучује да оде у Краков да настави докторат. На Јагелонском универзитету у Кракову је похађао предавања Станислава Зарембе на математици. Такође је студирао астрономију и филозофију. Он је докторирао и био постављен на Универзитету у Лавову 1908. године.
2 Прилози математике
Године 1907. Сјерпињски први пут постаје заинтересован за теорију скупова, када је дошао преко теореме у којој се наводи да би тачке у равни се могле одредити са једном координатом. Он је писао Тадеузу Банашевицу (тада у Гетингену), питајући га како је такав резултат био могућ. Добио је одговор са једном речју "Кантор '. Сјерпињски је почео да студира теорију скупова  и, 1909. године, дао је први икада предавани курс потпуно посвећен овој теми.
Сјерпињски одржава невероватну снагу од истраживачких радова и књига. Током година 1908 до 1914, када је предавао на Универзитету у Лавову, он је објавио три књиге поред многих истраживачких радова. Ове књиге су биле Теорија ирационалних бројева (1910), Иза линије теорије скупова (1912), и Теорија бројева (1912).
Када је светски рат почео 1914. године, Сјерпињски и његова породица су били у Русији. Да би избегли прогон који је био заједнички за пољске странце, Сјерпињски проводи остатак ратних година у Москви радећи са Николајем Лузин. Заједно су почели студију аналитичких скупова. 1916. Сјерпињски даје први пример апсолутно нормалног броја.
Када се светски рат завршио 1918. године, Сјерпињски се вратио у Лавов. Међутим убрзо након што је поново именован у Лавову му је понуђен рад на Универзитету у Варшави, који је прихватио. 1919. је унапређен у професора. Остатак свог живота провео је у Варшави.
Токоп Пољско-Совјетског рата (1919-1921), Сјерпињски је помагао у слому руске шифре за Пољски Штаб криптологичке агенције.
1920. Сјерпињски, заједно са Зигмунтом Јанизевским и његов бивши студент Стефан Мазуркиевиц, основали су утицајан математички часопис Фундаментална Математика. Сјерпињски је уређивао часопис, који је специјализован у новинама о теорији скупова.
Током овог периода, Сјерпињски је радио углавном на теорији скупова, али и на скуп тачке топологије и функција реалне променљиве. У теорији скупова је направио доприносе на аксиомима избора и на континуум хипотезама. Он је доказао да Зермело-Фраенкел теорија скупова  заједно са генерализованим континуум хипотезама значи аксиом избора. Он је такође радио на ономе што је сада познато као Сјерпињска крива. Сјерпињски наставља да сарађује са Лузином на истраживањима аналитичких и проективних скупова. Његов рад на функцијама реалних променљивих укључује у резултате на функционалним серијама, Диференцијабилност функција и класификацију Баипову.
Сјерпињски је пензионисан 1960. године као професор на Универзитету у Варшави, али је наставио све до 1967. да би  дао семинар о теорији бројева на Пољској академији науке. Он је такође наставио рад као уредник уредника Акта Аритметика, и као члан управног одбора  Rendiconti del Circolo Matematico di Palermo, Composito Matematica, и Zentralblatt für Mathematik.
Сјерпињски је сахрањен на гробљу Повазки у Варшави, Пољска.
3 Примљени хонорари
Почасни степени: Лавов (1929), Национални универзитет Сан Марко (1930), Амстердам (1931), Tarta (1931), Софија (1939), Праг (1947), Вроцлав (1947), Лукноу (1949), и Москва (1967).
За високу повезаност са развојем математике у Пољској, Сјерпињски је почаствован избором за пољску Академију учења 1921. године и исте године је постављен за декана Факултета на Универзитету у Варшави. Године 1928. постао је потпредседник Варшавског Научног друштва, а исте године изабран је за председника Пољског математичког друштва.
Изабран је за Географско друштво Лима (1931), Краљевска Научно друштво Лијеж (1934), Бугарску академију науке (1936), Националну академију Лима (1939), Краљевско друштво наука Напуља (1939 ), Академија Линца у Риму (1947), Немачка академија наука (1950), САД Национална академија наука (1959),  Париска академија (1960), холандска краљевска академија (1961), Академија Наука Брисела (1961), Лондонско математичко друштво (1964), Румунска академија (1965) и папска академија наука (1967).
1949 Сјерпињском је била додељена Пољска Научна Награда, први степен.
4 Публикације
Сјерпињски је аутор 724 радова и 50 књига (од којих две, Увод у општу топологију (1934) и Општа топологија (1952) су преведене на енглески уз помоћ канадског математичара Цецилиа Криегера).


Let It Be је дванаести и последњи албум групе „Битлси“ (The Beatles). Објављен је 8. маја 1970, а продуцирао га је Фил Спектор. Албум је углавном настао из недовршеног пројекта Get back, из јануара 1969 који је укључивао минимум техничке обраде, јер је група у студију свирала као да наступа уживо, док су филмске камере бележиле извођење као документарац. Изузетак су две песме: Across the Universe која је снимљена за потребе White Album-а и I Me Mine која је, иако компонована почетком 1969. године, последња снимљена од свих песама групе, 3. јануара 1970. године.
На албуму су присутна три жанра: симфо-рок, софт-рок и класични рок.
1 Пројекат "Get Back"
1.1 Идеја и позадина
За време маратонског снимања албума The Beatles, показало се да чланови групе постају све већи индивидуалци, те је током новогодишњих празника 1969. године Пол Макартни окупио групу у филмском студију у Твикингему (Лондон) у циљу почетка рада на новом пројекту. У то време су почеле да се јављају све веће несугласице између водећег тројца. Џон Ленон је полако израстао у глобалну икону светског мировног пројекта, те је заједно са својом тадашњом вереницом, Јоко Оно, био укључен у мноштво паралелних пројеката, а такође је током 1968. године објавио и два самостална албума (Unfinished Music No 1: Two Virgins и Unfinished Music No 2: Life With The Lions). Управо је улазак Јоко Оно у рад групе видно иритирао преостале чланове. Џорџ Харисон је такође израстао у зрелог и самосталног музичара, објавивши у новембру 1968. године албум инструменталне музике Wonderwall Music за потребе филма Wondwewall. Са друге стране, Макартни и Стар остају верни групи.
1.2 Рад у студију
Пројекат је отпочет 2. јануара 1969. године и може се поделити на два дела: од 2. до 10. јануара 1969. године, када су "Битлси" радили у филмском студију у Твикингему; и од 22. до 30. јануара 1969. године, када је рад настављен у новом студију њихове компаније "Епл". Снимано је на десетине нових песама, иако већина њих није завршила на каснијем албуму (мада су поједине од необјављених биле реализоване као синглови, или пак пребачене на албум Abbey Road). Већ после неколико дана постало је видно да је група у проблемима. Нетрпељивост између Макартнија и Харисона је била огромна, Ринго Стар је био пасиван, а Ленон је чак и у студију много више био посвећен Јоко Оно него групи. Такође, у то време Ленон је постао тешки хероински зависник, што се чак и види из неславног видео-интервјуа датог канадској телевизији. Тензије су кулминирале 10. јануара, када је Харисон, попут Стара приликом претходног пројекта, напустио групу и отишао у САД. Снимање је прекинуто.
Међутим, 22. јануара, после пословног састанка свих чланова групе, пројекат је настављен у новом студију компаније „Епл“ у власништву саме групе. Овај студио се налазио у подруму зграде саме компаније у улици Севајл Роу. Харисон се вратио, а групи се на његов позив привремено прикључио и нови члан - клавијатуриста Били Престон, кога су Битлси упознали још као тинејџера, када су у истом клубу свирали у Хамбургу са његовим бендом. Убацивањем клавијатуристе за члана, бенд је у музичком смислу успео да добије савременији призвук.
Током рада на албуму, улога дотадашњих продуцента, Џорџа Мартина, и тон-мајстора Џефа Емерика, била је веома ограничена, јер се група заветовала да неће користити савремену технику, што је Мартин врло нерадо прихватио. Студијски рад је завршен 29. јануара 1969. године.
1.3 Концерт на крову
До краја јануара 1969. године, прошле су око две и по године од претходног концерта групе (Стадион "Кендлстик парк", Сан Франциско, август 1966). Макартнијеву идеју да се одржи повратнички концерт, чиме би Битлси поново почели да привлаче публику, прихватио је и остатак групе. Међутим, разишли су се око идеје на којој локацији би требало да се одржи тај наступ. Макартни је предложио да то буде неки клуб, попут „Кафе Каверн“-а, у коме је група свирала почетком 60-их, Ленон се залагао за велики бесплатни концерт римском амфитеатру у Северној Африци, Стар није хтео да то буде ван Британије (где је ускоро требало да снима филм), а Харисону је било свеједно, само је желео да се наступ негде одржи.
Компромисно решење је био кров корпорације Епл, иначе усред пословне четврти Лондона, а публика би били случајни пролазници. На концерту је учествовао и Престон. Током концерта који је трајао 42 минута, изведене су следеће песме:
Get Back (пет различитих верзија)
I Want You (She's So Heavy) (рана верзија песме која ће се наћи на наредном албуму)
Don't Let Me Down (две верзије)
I've Got A Feeling
One After 909
Danny Boy
Dig A Pony (две верзије)
God Save The Queen (инструментал који је Престон одсвирао на клавијатурама)
A Pretty Girl Is Like A Melody
Како концерт није пријављен полицији, а такође је ометао редовне активности у овом делу града, полиција га је прекинула након последњег, петог извођења песме Get Back. Музички гледано, наступ није протекао савршено, али је технички био успешно снимљен: Глен Џонс је преузео улогу тон-мајстора, Алан Парсонс је био техничар, док је Џорџ Мартин, као продуцент, управљао двема осмоканалним машинама у подруму зграде (где се налазио студио). За потребе каснијег албума, искоришћени су снимци песама, "One After 909" "Dig A Pony", "I`ve Got A Feeling" и (само делимично) "Get Back"; док је видео снимак песме "Don`t Let Me Down" завршио на филму.
После овог импровизованог концерта, група више није имала заједничке наступе уживо.
2 Комплетирање албума
2.1 Први покушаји постпродукције. Глен Џонс
Након одустајања од пројекта из 1969. године, Битлси су замолили продуцента Глена Џонса да репродуцира снимке из студија и са концерта како би албум евентуално ипак заживео. Џонс је у пролеће исте године изнајмио термине у лондонском студију "Олимпик" и отпочео је вишемесечни рад, у коме је већина песама преузета из студија, али су ипак три песме узете и са моно-трака (Dig a Pony, I`ve Got a Feeling и One After 909), које су биле предвиђене за претварање концерта у филм. Крајем године је ипак најпре планирано објављивање албума Get Back, на чијем омоту су чланови групе сликани на степеништу компаније „Еми“, у истом положају као и за први албум Please, Please Me, само што су сада представљени у стилу хипи-генерације (ова два омота су касније искоришћена за компилације- црвени и плави албум). Албум је требало да понесе назив "Get Back" with "Let it Be" and 11 other songs. Плоча најављена за септембар 1969. године је, пак, због изласка албума Abbey Road пролонгирана за децембар, али је и тада издавање опет отказано због потребе да се додатно доради. Наиме, група није била задовољна избором снимака. Касније је стога преузето неколико студијских верзија појединих песама, додата је реакција публике са концерта, а укључени су и старији снимци (Accross the Universe из 1968). Такође, "Битлси" су желели да укључе у албум и Харисонову баладу I Me Mine. Стога, 3. јануара 1970. године, Макартни, Харисон и Стар поново улазе у студио и снимају ову песму. Леноново одсуство било је образложено његовим одласком на одмор у Данску, но извесно је да он ни иначе не би учествовао у снимању, јер је већ у септембру претходне године обавестио остале чланове да напушта групу. Ова снимања дају на значају тврдњама оних који мисле да је ово, а не Abbey Road последњи албум "Битлса". Такође, нетипично за овај пројекат, урађена су наснимавања појединих других песама.
Џонс је тада саставио другу верзију албума, но група ни њом није била задовољна. Од издавања албума се тада поново одустало и уместо тога је објављен сингл Get Back/Don`t Let me Down. У пролеће 1970. године изашао је и сингл Let it Be/The Long and Winding Road. Ипак, група која је тада већ била пред званичним разлазом, одлучује да напуштеном пројекту пружи још једну шансу.
2.2 Фил Спектор
У марту 1970. године, амерички продуцент Фил Спектор је изразио жељу да сарађује са "Битлсима", што су Ленон (иако је незванично престао да ради са групом), Харисон и Стар подржали. Тиме је отпочела једна од најконтроверзнијих епизода у историји рада групе.
Ленон и Харисон су Спектору доставили одговарајуће снимке, а он је по свом нахођењу преименовао албум у "Let it Be". За разлику од Мартина, Спектор је имао потпуну другачију визију неког албума "Битлса". Поједине песме су и суштински промењене додавањем препотентне оркестрације, што је нарочито иритирало Макартнија, чија концепција је у потпуности срушена. Песма "The Long And Winding Road" је уместо меланхолочне баладе добила призвук тријумфалне химне. Управо то је био један од разлога Макартнијеве тужбе против бивших чланова групе и захтева за расформирање формалног партнерства. Ринго Стар је 1. априла дорадио бубњарску деоницу у песми "The Long and Winding Road" што је званично последњи допринос неког "Битлса" заједничком раду групе.
3 Коначан концепт и критике
3.1 Омот
Након више узастопних уметничких омота албума, омот албума Let It Be је изгледао много мање спектакуларан са фотографијом четири члана групе са концерта на крову, где се у средини фотографије налази назив албума. Иако је у снимању албума као „пети Битлс“ био укључен и Били Престон, на омоту се не налази никаква назнака Престоновог учешћа.
3.2 Списак песама
Страна А
Two Of Us
Dig A Pony
Across The Universe
I Me Mine
Dig It
Let It Be
Maggie Mae
Страна Б
I've Got A Feeling
One After 909
The Long And Winding Road
For You Blue
Get Back
4 Песме
4.1 Two Of Us
Ова Макартнијева софт-рок песма посвећена је намерним лутањима по Енглеској са његовом вереницом (и потоњом супругом) Линдом Истмен (касније Макартни). Уједно садржи и поједине референце на лошу пословну ситуацију, у коју су "Битлси" почели да западају ("You and me chasing paper, getting nowhere"), али и о личном односу Ленона и Макартнија ("You and I have memories, longer than the road that stretches out ahead").
Први пут, "Битлси" су извежбавали песму 24. јануара 1969 (радни наслов: "On Our Way Back Home"), а коначна верзија пре Спекторовог ремикса датира из 31. јануара 1969. Интересантно да песма нема главни вокал, већ је у дуету певају Ленон и Макартни, користећи исти микрофон.
4.2 Dig A Pony
Једини Ленонов допринос током рада на пројекту "Get Back" (песма "Accross The Universe" је снимљена знатно раније). Оригинално названа "All I Want Is You", ова балада нема смислен текст (слично песми "I Am The Walrus" са албума Magical Mystery Tour), те је се сам Ленон касније одрицао. Снимак на албуму датира са концерта на крову.
4.3 Across The Universe
Видети још: Across the Universe
Снимљена у фебруару 1968. године, ова Ленонова песма се најпре обрела на компилацијском албуму разних уметника, за потребе Светског фонда за природу. У музичком смислу, песма комбинује елементе индијске музике, у тексту садржи мантру на санскриту (Jai guru deva om). Поред "Битлса", у извођењу песме на Хемонд оргуљама је учествовао и Џорџ Мартин.
4.4 I Me Mine
Последња песма коју су "Битлси" заједничким напорима снимили је ова Харисонова балада, у стилу блуз-валцера. Песма је посвећена истраживањима о људском егоизму, којима се Харисон посветио током конзумирања ЛСД-а. У снимању коначне верзије (јануара 1970. године), није учествовао Ленон. Спектор је током своје постпродукције придодао оркестар.
4.5 Dig It
Прва заједничка импровизација групе после инструментала "Flying" са албума Magical Mystery Tour. Мада није само његова композиција, Ленон је предводио ово импровизовање, у коме се једноставно смењују тоника, субдоминанта и доминанта. Стихови су прилично бесмислени, а на њих се надовезује изговорен текст: "That was Can You Dig It by Georgie Wood, and now we'd like to do Hark The Angels Come".
Песма је снимљена из више различитих покушаја од 24. до 29. јануара 1969. године.
4.6 Let It Be
Песма која је на крају изабрана за насловну је настала инспирисана Макартнијевим сном, у коме је видео своју мајку Мери, која је преминула 13 година раније. У сну га је она утешила због тешких тренутака кроз које је пролазио са групом и објаснила му да ће све бити у реду, само треба да "пусти нека буде". Ленон није волео песму, сматрао ју је Макартнијевом самосталном композицијом, те ју је сам свесно на албуму "углавио" између квалитативно слабе "Dig It" и вулгарне "Maggie Mae". Снимана је као балада од 25. априла до 31. јануара 1969. године, потом још једном 30. априла и коначно 4. јануара, када је Харисон заменио сопствену гитарску солажу. Ово је једна од ретких песама где су "Битлси" на овом пројекту прихватили наснимавање, Макартни је свирао и клавир и бас-гитару, Ленон је само био позадински вокал (иако се у филму види како свира бас-гитару, та верзија је одбачена) док је на Хемонд оргуљама учествовао Били Престон. Спектор је и у овој песми додао оркестрацију која је наљутила Макартнија.
Песма је од 1970. године до садашњости доживела огромну популарност.
4.7 Maggie Mae
Реч је о традиционалној морнарској песми из Ливерпула, коју су "Битлси" само аранжирали. Верује се да песма потиче са почетка 19. века. Снимана је 24. јануара 1969. године, а од ње је у опусу групе краћа само "Her Majesty", снимана за наредни албум.
4.8 I`ve Got A Feeling
Као и неколицина песама од раније, реч је о композицији насталој спајањем две различите, али недовршене идеје Ленона и Макартнија. Макартнијев део (назван управо "I`ve Got A Feeling") је посвећен његовој вези са Линдом Истмен. Ленонов део назван оригинално "Everybody Had A Hard Year" је посвећен његовом пређашњем разводу са Синтијом Ленон, раздвајању од сина, побачају Јоко Оно, али и сопственој хероинској зависности. Песма је вежбана готово свакодневно од 22-27. јануара, а снимак датира са концерта на крову.
4.9 One After 909
Иако је ова (претежно) Ленонова песма снимана тек 1969. године, компонована је још почетком 1960-их година, а неки снимци датирају још из времена групе претече "Битлса" ("Кверимен"), а на компилацији "Антологија" постоје и снимци из 1963. године. Песма је инспирисана америчким рокерима из 1950-их година, мада постоје и одређене алузије спрам Леноновог датума рођења (један после 909 је 910, односно кад се преточи у датум, 09. октобар. Тог датума се касније родио и Ленонов син Шон). Песма је извежбавана у неколико наврата од 22-30. јануара, а снимак датира са концерта на крову.
4.10 The Long And Winding Road
Ова Макартнијева љубавна балада је била, као што је већ поменуто, предмет жестоких контроверзи када ју је Фил Спектор продуцирао. Аутор ју је конципирао као тужну баладу у стилу Реја Чарлса. Први пут, група ју је извежбавала у студију у Твикингему почетком јануара 1969. године, но свој коначни облик је почела да добија тек крајем месеца. Снимак од 30. јануара се обрео на филму. Потом, када је Спектор укључио симфонијски оркестар у аранжман, Стар је дорадио бубњарску деоницу 1. априла 1970. године. Иако је Макартни покушао да спречи да ова верзија доспе на албум, то је ипак био случај. Ово је условило да управо аранжман ове песме постане један од разлога његове тужбе остатка групе и раскида званичног партнерства. Спектор је приметио у једном каснијем интервјуу да је Макартни, ипак, током соло-турнеја деценијама касније користио његов аранжман током извођења песме.
4.11 For You Blue
Друга и последња Харисонова песма на албуму је снимана два наврата: 25. јануара 1969, те готово годину дана касније, 8. јануара 1970. Ова блуз-песма је посвећена Харисоновој супрузи, Пети Бојд. Интересантно је да Ленон у овој песми свира хавајску гитару. Спектор је током своје продукције додао ефекат тејп-лупа у песму.
4.12 Get Back
Завршна песма, по којој је албум најпре требало да се зове, снимљена је у неколико варијанти. Она која је завршила на плочи, пак, снимљена је већином у студију (од 23. до 28. јануара), при чему су придодати ефекти са снимка концерта на крову. На филму су завршиле две верзије, обе са концерта на крову, док је на синглу, који је објављен те године, завршила верзија из студија.
Аутор песме је Макартни, а она говори о негативном ставу који су тадашњи британски политичари заузимали спрам имиграната. Поред традиционалних улога коју су имали чланови групе, значајно је и учешће Билија Престона, са његовим изузетним импровизовањем на електричном клавиру.
5 Пријем и критике
Мада је албум углавном заузимао највише позиције на топ-листама, критике су углавном биле негативне. Критичар из магазина "НМЕ", Алан Смит, истакао је како је овај албум веома лош начин да се "Битлси" опросте од својих обожавалаца.
Ипак, магазин "Ролингстон" га је 2003. године сврстао на 86. место у избору 500 најзначајнијих албума свих времена. Такође, филм је 1971. године добио награду "Греми" за најбољу оригиналну филмску музику. Интересантно је да је награду примио управо Пол Макартни, који се противио Спекторовим аранжманима.


Пинакотека био (израз из грчког, Pinacoteca, Pinacotheca) је у прво време назив за вотивне (поклоњене) слике у крилу Пропилеји на Акропољу. Од ренесансе се израз употребљава за обележавање јавне галерије слика.
1 Познате пинакотеке
1.1 Стара пинакотека у Минхену
Музеј Стара пинакотека пројектовао је архитекта Лео фон Кленце године 1826—1836. по иницијативи баварског краља Лудвига I. Музеј је требало да постане галерија са значајном уметничком збирком коју је у Баварској сакупила позната породица владарског рода Вителсбаха. Из дела колекције најзначајнији су Албрехт Алтдорфер и његова слика Битка код Иса која је у галерији све до данашњих дана.
1.2 Уфици у Фиренци
Галерија у Фиренци представља највећу ренесансну пинакотеку, а зграда је требало да буде седиште тринаест магистратура у фиренци, које су биле поверене управи фирентинске републике. Косимо I де Медичи је 1561. године одлучио да Уфици буде у близини Палате дела Сињоре да би могао боље да је контролише.
1.3 Гелерија дел академија у Венецији
Галерија у Венецији поседује најзначајнију збирку венецијанског сликарства од 14. века до 18. века. У 19. веку морала је Аустрија да се одрекне свога полажаја на Апенинском полуострву и Венеције које је после хиљадугодишње аутономије постала део Италијанске краљевине створене од стране Наполеона Бонапарте. У то доба уметнички предмети који нису били продати или се нису изгубили били су сакупљени у „Академији“ са дидактичким циљевима.
1.4 Пинакотека ди Брера у Милану
У касно барокној палати налази се збирка ренесансне уметности, нарочито из Венеције. Пинакотека је нестала за време владавине Наполеона Бонапарте по угледу на париски Лувр. Ту је сакупљен велики број фресака из 14. до 16. века, као и олтарске слике великих димензија. Године 1803. ова пинакотека је постала део Академије лепих уметности.
1.5 Национална галерија у Лондону
Галерију су у 19. веку основали колекционари и трговци за разлику од Лувра и на иницијативу Роберта Банкса Џенкинсона (Robert Banks Jenkinson) који је желео да сакупи дела сликарских школа и понуди их јавности и који је 1824. године купио уметничку збирку од оснивачке банке трговца Џона Јулија Ангерштајна (John Julio Angerstein) и његове Лојдове банке и тако је била ова галерија премештена на данашње место на Трафалгар скверу (Trafalgar Square).
Улаз је од 1838. године бесплатан.


Универзитет Бијељина је приватни универзитет у Бијељини. Основан је 2011. године од стране Високе школе „Колеџ здравствене његе” Бијељина, на основу Сагласности Министарства просвјете и културе Републике Српске 2011. године у Бијељини у Републици Српској, БиХ.
1 Универзитет Данас
Универзитет располаже са 4300m² простора у оквиру којег Универзитет располаже са 4 амфитеатра, 5 учионица са укупно 600 мјеста. Студентима су на располагању и једна рачунарска сала са укупно 20 умрежених рачунара, те читаоница. Наставници, сарадници и администрација располажу са 12 кабинета, односно канцеларија. Амфитеатри поседују сопствена озвучења, а све учионице имају обезбијеђене услове за приступ Интернету и извођење наставе путем видео пројекција. Поред наведеног Универзитет има 9 лабораторија намијењених за извођење вјежби студентима фармације и пољопривреде. У оквиру универзитета налази се и Центар за психолошко саветовање младих.
Универзитет се данас састоји од четири факултета:* Фармацеутски факултет
Факултет за психологију
Факултет здравствених студија
Пољопривредни факултет
1.1 Деканат
Име:
Позиција:
Проф. др Горица Цвијановић
Ректор
Проф. др Катарина Рајковић
Проректор за наставу
Проф. др Миливоје Ћосић
Проректор за научни рад и међународну сарадњу
Проф. др Ранко Бојанић
Проректор за квалитет и кадрове
Проф. др Боро Крстић
Директор
Ненад Радмановић
Генерални секретар
Дипл. ек. Илија Томић
Финансијски директор
Проф. др Боро Крстић
Декан, Пољопривредни факултет
Проф. др Зоран Милосављевић
Декан, Фармацеутски факултет
Проф. др Биљана Димитрић
Декан, Факултет за психологију
Проф. др Слађана Вујичић
Декан, Факултет здравствених студија
2 Фармацеутски факултет
2.1 Интегрисане академске студије фармације
Студијски програм: Интегрисане академске студије фармације према програму трају 5 година, односно 10 семјестара и вреднују се са 300 ECTS бодова. У том периоду обави се укупно 1500 часова теоријске наставе, 885 часова практичне наставе, 945 часова семинара и 5445 самосталног рада (студентска пракса), што укупно чини 9000 часова на факултету и у здравственим установама.
Стиче академски назив: Магистар фармације - 300 ECTS.
Модел:
Интегрисане академске студије фармације – петогодишње студије – 300 ECTS
Област образовања:
Здравље и заштита здравља
Поље образовања:
Здравље
Дисциплина образовања:
Фармација
3 Факултет за психологију
3.1 Основне академске студије психологије
Према програму, студије трају 4 године, односно 8 семестара и вреднују се са 240 ECTS бодова. У том периоду обави се укупно 7200 часова активне наставе и самосталног рада студената.
Стиче академски назив: Дипломирани психолог – 240 ECTS.
Модел:
Први циклус основних академских студија психологије - четворогодишње студије – 240 ECTS
Област образовања:
Друштвене науке, пословање и администрација и право
Поље образовања:
Друштвене науке
Дисциплина образовања:
Психологија
4 Факултет здравствених студија
4.1 Aкадемске студије Сестринство
Према програму трају 3 године, односно 6 семестара и вреднује се са 180 ECTS бодова. У том периоду обави се укупно 1200 часова теоријске наставе, 810 часова практичне наставе, 240 часова семинара и 2170 самосталног рада (студентска пракса), што укупно чини 4420 часова, на Факултету и у здравственим установама.
Стиче академски назив: Дипломирана медицинска сестра – 180 ECTS
Модел:
Први циклус академских студија Сестринства – 180 ECTS
Област образовања:
Медицинске и здравствене науке
Поље образовања:
Здравствене науке
Дисциплина образовања:
Сестринство
5 Пољопривредни факултет
5.1 Основне академске студије агроекономије
Студије првог циклуса агроекономије према програму трају 4 године, односно 8 семестара и вриједнују се са 240 ECTS бодова. У том периоду обави се 7200 часова активне наставе и самосталног рада студента на студијском програму агроекономија.
Стиче академски назив: Дипломирани инжењер агроекономије - 240 ECTS
Модел:
Први циклус академских студија агроекономије – 240 ECTS
Област образовања:
Пољопривреда, рибарство, шумарство и ветеринарска медицина
Поље образовања:
Пољопривреда и рибарство
Дисциплина образовања:
Агроекономика и рурални развој
5.2 Основне академске студије пољопривредне производње
Студије првог циклуса пољопривредна производња према програму трају 4 године, односно 8 семестара и вриједнују се са 240 ECTS бодова. У том периоду обави се 7200 часова активне наставе и самосталног рада студента на студијском програму Пољопривредне производње.
Стиче академски назив: Дипломирани инжењер пољопривреде - 240 ECTS
Модел:
Први циклус академских студија пољопривредне производње – 240 ECTS
Област образовања:
Пољопривреда, рибарство, шумарство и ветеринарска медицина
Поље образовања:
Пољопривреда и рибарство
Дисциплина образовања:
Биљна производња
6 Издавачка дјелатност
У оквиру Центра за издавачку дјелатност излази часопис Академски преглед, Зборници радова са научних конференција, Билтен Универзитета, Информатор.
Часопис „Академски преглед” излази два пута годишње.
Међународни стандард за број часописа (ISSN) додјелила је Национална и универзитетска библиотека БиХ у Сарајеву, и то:
– за штампано издање часописа
  – за електронско издање часописа
7 Центри
Центар за псхолошко саветовање младих подељен је у три сектора'''* Савјетодавни сектор
Истраживачки сектор
Едукативни сектор


Марија Ана од Хабзбурга или Марија Ана од Аустрије (Maria Anna von Österreich) била је аустријска надвојвоткиња и удајом баварска војвоткиња и регент, из Хабзбуршке династије.
Рођена је 13. јануара 1610, у Грацу, као пето дете Фердинанда II и његове прве супруге Марије Ане Баварске. Дана 15. јула 1635. у Бечу се удала за Максимилијана I од Баварске. Умрла је 25. септембра 1665, у Минхену.


Моравска галерија у Брну (Moravská galerie v Brně) је други по величини музеј уметности у Чешкој, основан 1961. спајањем две старије институције. Смештен је у пет зграда: Палата Пражак, Гувернерова палата, Музеј примењене уметности, Кућа Јурковича и Музеј Јозефа Хофмана. Од 1963. године галерија организује Међународни бијенале графичког дизајна у Брну (Mezinárodní bienále grafického designu Brno).
1 Палата Пражак
Палата Пражак је седиште Моравске галерије у Брну. Зграду је пројектовао Теофил Ханзен, а изграђена је за политичара из Брна Алојза Пражака 1873–1874. У њему се налазе и сталне и повремене изложбе, као и специјалистичка библиотека и радна соба, отворена за јавност од 1883. године .
2 Гувернерова палата
На овом месту је средином 14. века подигнут августински манастир, али га је Мориц Грим средином 18. века у великој мери обновио у барокном стилу. Након реформи које је увео цар Јозеф II Хабзбуршки, зграда је претворена у централне канцеларије за локалну управу и гувернерску управу, и на тај начин је коришћена до Првог светског рата. У Гувернеровој палати се данас налази стална изложба уметности од готичког периода до 19. века и барокна сала са 150 места.
3 Музеј примењене уметности
Ова зграда је наменски изграђена 1882. године за смештај најстаријег музеја примењене уметности у Чешкој и Моравској, а проширена је шест година касније. После Другог светског рата зграда је реконструисана према плановима архитекте функционалисте Бохуслава Фуха. Пројекат рестаурације је завршен 2001.
У музеју се налази стална поставка примењене уметности од средњег века до данас, укључујући колекције стакла, керамике, порцелана, текстила, намештаја и металних предмета, као и салу за предавања са 70 места.
4 Кућа Јурковича
Вила Јуркович у стилу сецесије изграђена је 1906. године и представља кључни сачувани пример рада Душана Јурковича у Чешкој. Налази се у улици Јана Нечасе 2, у шуми са погледом на реку Свратку у селу Жабоврески, сада општина Брно. Јурковичев дизајн инспирисан је покретом уметности и заната, комбинујући традиционални стил становања са елементима слободне и примењене уметности. Вила се састоји од рецепције у близини улаза, друштвеног простора у приземљу са изложбеном салом архитекте, радног простора на првом спрату и приватних просторија на оба спрата.
5 Музеј Јозефа Хофмана
Дом из детињства архитекте Јозефа Хофмана налази се на источној страни градског трга Бртњице, крај Височина. Зграда је настала спајањем две куће након што су оштећене у пожару 1760. године, а била је у власништву неколико генерација Хофманове породице, укључујући његовог оца који је био градоначелник града 36 година. Хофман је обновио кућу негде између 1907. и 1911. након смрти својих родитеља.
Кућа је 1945. године конфискована од стране државе, а касније је пала у власништво локалног огранка Комунистичке партије. Током овог периода кућа је пропала, а намештај је уклоњен. Након 1989. године кућа је постала општинско власништво и почели су радови на њеној рестаурацији, наручени од архитеката из Брна Хруша и Пелчака и завршени 2003. године. Кућа је власништво града Бртњице, а од 1. јануара 2006. године је под управом Моравске галерије. Музеј Јозефа Хофмана је заједнички огранак Моравске галерије и Музеја примењене уметности у Бечу.
6 Галерија


Креденцијализам и образовна инфлација представља бројне процесе који укључују повећану потражњу за квалификацијама стеченим у формалном образовању и обезвређивање истих. У Западном друштву, у неким пословима дошло је до повећаних захтева за квалификацијама стечених формалним образовањем и сертификатима, И то је процес који се зове креденцијализам; процес који се не може лако разликовати од професионализације. Овај процес, заправо, води до инфлације акредитације (која се такође назива и акредитацијски понор, академска инфлација или инфлација дипломе), односно процеса инфлације који представља захтеве за минималним акредитацијама потребним за дати посао и симултано обезвређивање дипломе. Ови трендови су такође повезани и са ‘инфлацијом разреда’, односно тенденцијом да се за посао за који је у прошлости било потребно завршити ниже разреде, прогресивно захтева завршен виши разред школе. У земљама Блиског истока, где владари традиционално користе послове јавног сектора као начин да дође до политичког мира међу средњом класом држављана, многи млади студирају на факултетима после којих могу да се запосле у јавном сектору, што их чини неквалификованим за послове приватног сектора.
Постоје занимања која су раније захтевала диплому средње школе, попут грађевинских супервизора, кредитних службеника, службеника осигурања и извршних асистената, која данас све више захтевају диплому факултета. Неки послови који су пре захтевали диплому факултета, попут директора у савезној влади, подучавања ученика или водича на историјским локацијама и знаменитостима, сада захтевају мастер диплому. Такође, неки послови који су захтевали мастер диплому, попут позиција млађег научног истраживача и послова предавача, данас захтевају докторску диплому. И на крају, послови који су захтевали само докторску диплому, попут позиција факултетског професора, данас све више захтевају једно или више ангажовања на постдокторским истраживањима. Још један узрок акредитацијског понора је и растуће надметање за послове на вишим позицијама.
1 Креденцијализам и професионализација
Креденцијализам је ослањање на формалне квалификације или сертификате приликом одређивања да ли је неко овлашћен да преузме задатак, говори као професионалац или ради на одређеном пољу. Такође је дефинисано као „ претерано ослањање на акредитације, посебно академске дипломе, приликом запошљавања“. Креденцијализам је такође дефинисан као појава где су услови за радно место надграђени, иако нема промена у потребним вештинама које би учиниле ову промену потребном.
Професионализација је друштвени процес у коме је било које занимање трансформисано у „професију највишег интегритета и компетенције“.
Овај процес укључује успостављање прихватљивих квалификација, надгледање понашања припадника професије од стране професионалне организације или удружења и одређени степен рашчлањења квалификованих од неквалификованих аматера. Ово ствара хијерархијски јаз између стручњака у професијама/занимањима и скромног грађанства." Ова граница се често назива „затварање занимања”, пошто то значи да се врата која воде ка том занимању затварају за лаике, аматере и неквалификоване: то је слојевито занимање "одређено професионалном границом и степеном". Сматра се да корени овог процеса сежу још од средњег века, када су се људи борили за искључива права да се баве својим занатима као најамници, и да запосле неплаћене шегрте.
1.1 Развој
Током претходних 60 година у западном свету и у земљама у развоју, дошло је до значајног повећања броја људи који поседују акредитације стечене образовањем, акредитивних тела и повећане употребе образовних акредитација при избору људи за запошљавање.
Психолог Тони Бон је истакао да послодавци имају две категорије у које се грубо могу поделити захтеви за акредитацијама.
Ефекат улагања - акредитација показује да је кандидат прошао одређено образовање које га је учинило продуктивнијим
Ефекат провере - образовање, и самим тим и акредитације, показује да кандидат има одређене особине које послодавац захтева
Бон наглашава да је ово груба подела и да је вероватно да, донекле, у свакој ситуацији ова два ефекта коегзистирају.
Послодавац може да захтева сертификат, лиценцу или академску диплому за посао који се може обављати вештинама стеченим искуством, кроз неформално учење или не толико детаљно изучавање. Један пример је захтев неких инвестиционих банки да они који се запошљавају имају мастер диплому из економије. Послови који су у прошлости захтевали диплому средње школе (попут особе која је тек почела да гради каријеру као политички аналитичар у влади) данас захтевају диплому основних или мастер студија. Акредитација би била мање значајна када би папири заправо достојно приказивали вештину и очекиване компетенције. Како Тони Бон и Боб Комптон (1990) кажу, с обзиром на то да је читав процес запошљавања окренут предвиђању успеха у будућности, није логично ослонити се само на један параметар (нпр. акредитације стечене образовањем). Резултати једне студије подржавају ову констатацију и показују да је послодавцима искуство бољи показатељ потенцијалног успеха од образовних акредитација. The results of at least one study support this view, and suggest that employers see experience as a better indication of potential work performance than educational credentials.
1.2 Социјални статус
Термин „Креденцијализам“ се такође односи на прекомерно истицање диплома и сертификата као начина одређивања социјалног статуса. Креденцијализам може довести до креденцијалне инфлације. Дело Креденцијалистичко друштво из 1979. године аутора Рендала Колинса испитује везу између креденцијализма и раслојавања.
2 Акредитацијски понор
Акредитацијски понор је процес инфлације минималних захтева приликом запошљавања. Ово се може догодити када организација повиси захтеве за професију, или бити резултат конкуренције међу кандидатима за посао, тако стварајући на неки начин де факто повећање у суштинским прохтевима за ту позицију.
Почетком 20. века, појединац са дипломом средње школе могао је радити као банкар и напредовати до менаџера огранка или чак председника огранка. Међутим, потражња за даљом едукацијом, Индустријска револуција и накнадни талас становништва у САД средином 20. века резултирали су професионалном транспозицијом. Током процеса диплома основних студија заменила је позицију средњошколског образовања и основни захтеви за одређену позицију су порасли. Ова појава се наставила све до краја прошлог века; као последица овог тренда базирана на истим условима ране године 21. века виделе су Мастер диплому како замењује диплому основних студија за добијање неке почетне пословне позиције.
На пример, касних 80их диплома основних студија је била стандардна улазница у професију физикалне терапије. До краја 1990-их година, за ову позицију, очекивало се поседовање мастер дипломе. Данас докторат је постао норма. Напретком глобализације скорије године виде докторску диплому како преузима улогу мастер дипломе- посебно стручних звања. Факултети тренутно пријављују битно повећање интересовања за њихове дипломске програме, са делимичним фокусом на докторсим студијама, јер апликанти разматрају дошколовавање и додавање нових вештина својим радним биографијама које ће им помоћи уколико се економска ситуација поправи. Оно што се некад сматрало специфичним тренингом за академске професије и што је било доступно малом броју лица укључених у истраживачки рад постало је основа за неке улазне позиције. Ова промена присиљава појединце да циљају на напредније дипломе како би били разматрани за неку позицију.
Феномен постепених акредитива/креденцијала/квалификација је резултовао порастом и проширењем програма студија ван оквира постојећих на неким институцијама. Понуда сада укључује појачан број уско стручних програма. Програми за стручно дошколовавање често долазе са врло високом ценом школарине.
Још једна последица акредитацијског понора је пораст времена проведеног у процесу образовања из чега произилази одлагање успостављања каријере.
3 Академска инфлација
Академска инфлација или инфлација у образовању је процес инфлације минималних захтева за посао, а истовремено све већи број високообразованих лица. Ово доводи до вишка високообразованих појединаца са нижим дипломама (дипломе основних студија и дипломе сарадника), па чак и виших квалификација (мастер или докторске дипломе) који се боре за премало послова који захтевају ове степене образовања и деваулације степена образовања. Ово стање узрокује интензивирану трку за вишом квалификацијом и образовањем у друштву у којем данас диплома основних студија више није довољна за добијање посла који су раније захтевали двогодишњу или четворогодишњу диплому. Инфлација се појављује почевши од минималних степена образовања као захтева за посао до нивоа захтева мастер дипломе, докторске дипломе и пост докторске, чак и тамо где висок степен знања није апсолутно потребан да би се посао извршио.
Академска инфлација се дешава када универзитетски дипломци конкуришу за посао који нису раније радили дипломци одређеног нивоа, и поседници виших степена образовања настављају да заузимају одређено занимање док на крају не постане бранша позната као „Професија за дипломце“ и позиције „нижих послова“ не повећају своје захтеве. То је ефекат прекомерног образовања.
Институционализовање стручног образовања резултирало је смањеном могућношћу за младе људе да напредују од занатлије до професионалног статуса (пример Инжењера) „учењем на послу“. Академска инфлација наводи послодавце да улажу више вере у сертификате и дипломе додељене на основу процена других људи.
Термин „Академска инфлација“ је популаризован од стране Сир Кен Робинсона у ТED talk под називом „Школа убија креативност“.
Академска инфлација је слична инфлацији хартија од вредности где се за велике ведности новца купује мала количина робе.
4 Акредитацијска инфлација или инфлација степена образовања
Се односи на девалвацију образовних или академских акредитација током времена и одговарајуће смањење предности носиоцима одређених степена образовања на тржишту рада. Акредитацијска инфлација је слична инфлацији цена и описује смањивање вредности стечених сертификата и диплома. Акредитацијска инфлација је призната као трајни тренд током прошлог века у западњачком високом образовању, а такође је познато да се појавила и у древној Кини и Јапану и Шпанским универзитетима из 17. века.
4.1 Показатељи
Добар пример Акредитацијске инфлације је пад вредности Америчке средњошколске дипломе од почетка 20. века, када их је поседовало мање од 10% становништва. У то време средњошколске дипломе сведочиле су припадност средњој класи и доста година омгућавале приступ пословима на нивоу Менаџера. Међутим у скорије време средњошколска диплома једва квалификује носиоца за физички и посао који не захтева неке посебне вештине.
Један показатељ Акредитацијске инфлације је релативно смањење разлика у плати између оних са вишим степеном образовања и оних са само средњошколским дипломама. Додатни показатељ је јаз између квалификација које послодавци при објављивању конкурса траже и квалификација оних коју су већ на том радном месту. Студије из 2014. год у САД нашла је да 65% конкурса за послове секретара и асистената извршних директора сада тражи диплому основних студија а само 19% оних који се тренутно налазе на том радном месту поседује тај степен образовања. Послови који су били отворени за носиоце средњошколске дипломе ранијих деценија сада такође рутински захтевају виши степен образовања- без знатног повећања потребних вештина. У неким случајевима, као што су помоћници у IТ сектору, студија је утврдила да постоји мала разлика између захтева за послове за које се тражи диплома факултета и оних за које се не тражи.
Предвидљив резултат акредитацијске инфлације представља преплитање ... и преквалификација.
Претпоставља се да ће 30% дипломираних студената у 2005. години бити принуђено да ради посао за који није потребна диплома., а носиоци Мастер диплома ће завршити као радници у продавници или другим услужним делатностима.
4.2 Узроци
Узроци инфлације су контроверзни, али се генерално сматра да су резултат снажног захтева за образовањем 80их и 90их година заједно са повећаним технолошким приступом високом образовању. Ово је довело до тога да се за послове на почетном нивоу траже дипломе основних студија (или више) , а некада су биле довољне дипломе средње школе. Потенцијални извори акредитацијске инфлације укључују: захтеве послодаваца за степеном образовања, интересовање појединаца или породица, повећани стандарди живота који омогућују додатне године образовања, висока незапосеност која подстиче потребу за конкурентним предностима на тржишту рада и притисци у заједници за звањем.
Конретно, унутрашња динамика акредитацијске инфлације угрожава иницијативе високог образовања широм света јер чини се да Акредитацијска инфлација делује независно од тржишне тражње за квалификацијама. Сама акредитациона тржишта како је описано Теоријом сигнала , користе стечене степене образовања као меру способности у одабиру потенцијалних запослених. То је зато што послодавци узимају здраво за готово да је висок степен образовања у корелацији са већим способностима. (погледати модел сигнализације тржишта Мајкла Спенса)
Иако акредитацијску инфлацију већ годинама увиђају високообразовне институције, јасно решење или консензус како решити проблем још увек нису утврђени или договорени. Од академских институција се генерално очекује да пруже образовање квалификованим кандидатима који желе пријем, а многи економисти и политичари проналазе идеју владине регулативе о приватним праксама запошљавања као велики корак у борби против овог проблема.
Тенденција све више Американаца за стицањем вишег образовања заснива се на идеји да они који немају диплому факултета имају мање шансе да се запосле. Многи критичати високог образовања, с друге стране, жале се да је вишак факултетских дипломаца довео до „Тржишта послодаваца“. Широк спектар занимања увидео је да су се њихови академски услови подигли на следећи ниво, чак и само да би смањили број апликаната које одељења задужена за људске ресурсе морају да размотре.
5.1 Проблеми
Акредитациона инфлација је контроверзна тема. Врло је мало консензуса на тему како или да ли овај тип инфлације утиче на високо образовање, тржиште рада и плате. Нека честа питања о којима се дискутовало у вези са овом темом су:
Инфлација степена образовања је крива за Увећање школарина и трошкова, мада постојећи подаци углавном не подржавају ову тврдњу
Студенти мотивисани звањем могу бити мање ангажовани од оних који похађају факултет зарад личног оплемењивања
Девалвација средњошколских диплома
Опортунитетни трошкови похађања факултета који могу укључити касно почињање са штедњом, мање година на послу (и мање зараде) и одлагање заснивања породице
Недостатак квалитетних факултета и повећање броја лоших наставника који могу негативно утицати на квалитет образовања
По мишљењу неких академика Инфлација оцена је у корелацији са инфлацијом степена образовања мада се о тој вези расправља
Неки оптужују инфлацију степена образовања за девалвацију искуства у раду и претходног запослења, мада већина података показује да дипломе нису толико цењене колико релевантно искуство што је разлог немогућности враћања студентског зајма.
5 Инфлација оцена
Инфлација је наклоност давања знатно виших академских оцена за рад који би у прошлости био оцењен нижом оценом. Често се помиње у вези са образовањем у Сједињеним државама и у GCSEs и A нивоу у Енглеској и Велсу. Такође је проблем у Канади и многим другим државама, посебно у Аустралији и Новом Зеланду.
5.1 Проблеми
Смањује подстрек код студената да бриљирају пошто се њихова изврсност више не рефлектује кроз оцене
Смањује корективну повратну функцију оцењивања
Није уједначено између школа. Поставља студенте из строже оцењиваних школа у неправедно лошију позицију, осим ако послодавци не узму уобзир рангирање школа
Није уједначено међу браншама
Чини много тежим упоређивање студената који су полагали испите у различито време
Перспективни послодавци морају се ослонити на неке друге показатеље осим оцена, као што су стажирања и радна искуства, како би се утврдила способност и став дипломаца.
Принстон је 2004 године заузео став против инфлације оцена и јавно објавио политику пројектовану за њено сузбијање. У плану се наводи да највиших оцена мора бити мање од 35% оцена за додипломске студије, а мање од 55% оцена за почетни или виши самостални рад. Стандард којим се евиденција о оцењивању сваког одељења или програма процењује је проценат високих оцена датих у претходне три године.
6 Аргументи против постојања инфлације оцена
Клифор Аделман, виши истраживачки аналитичар у Министарству образовања САД 1995 год прегледао је студентске индексе са више од 3000 универзитета и објавио да су оцене студената мало опале у последњих 20 год.
У извештају Националног центра за статистику образовања испитано је свих 16,5 милиона студената на Америчким универзитетима у периоду од 1999—2000. године. Студија је закључила да је 28,9% студената углавном добило оцене C или мање, док је само 14,5% добило највише оцене (А). Ови резултати су у складу са оцењивањем на основу нормалне дистрибуције.
7 Референце
8 Литература
9 Додатна литература
Berg, I.
Brown, D. . Sociology of Education Extra Issue 2001; 19-34. Available at
Tony Buon & Compton, R. .
Tony Buon . Training & Development in Australia. 21, (5), 17-22
Randall Collins, . 1979.
--
Charles D. Hayes, . 1995.
Charles Derber, William A. Schwartz, Yale Magrass, .
John McKnight, The Careless Society: community and its counterfeits, New York, BasicBooks, 1995.
Robert S. Mendelsohn, .
Ivan Illich, Irving K. Zola, John McKnight, Disabling Professions, 1977.
Ivan Illich, Deschooling Society, 1971.
Woodward, Orrin & Oliver DeMille LeaderShift: A Call for Americans to Finally Stand Up & Lead'' Grand Central Publishing 2013
--


Шпијун старог кова (изворни назив: A man on the inside; буквално: Човек изнутра) је америчка хумористична телевизијска серија коју је креирао Мајкл Шур и са Тедом Денсоном у главној улози пензионера који је постао аматерски приватни истражитељ. Заснован је на документарном филму Мајте Алберди „The Mole Agent” из 2020.
Серија је премијерно приказана 21. новембра 2024, уз похвале критике. Обновљена је за другу сезону у децембру те године, а требало би да буде објављена 2025.
За своју прву сезону, Амерички филмски институт је серију прогласио једним од 10 најбољих телевизијских програма у 2024.
1 Улоге
Тед Денсон као Чарлс Нјуендајк, удовац и пензионисани професор инжењерског факултета који се запослио као истражни асистент приватног детектива да би био на тајном задатку у старачком дому „Pacific View Retirement Community” (Пацифик Вју) у Сан Франциску, како би пронашао несталу огрлицу од рубина.
Мери Елизабет Елис као Емили, Чарлсова ћерка која живи у Сакраменту са супругом Џоелом Пињером и њихова три сина тинејџера.
Лајла Ричкрик Естрада као Џули, приватна истражитељка детективске агенције Коваленко која ангажује Чарлса.
Стефани Беатрис као Дебра Сантос Кордеро, Диди, извршна директорка у старачком дому „Pacific View”.
1.1 Остале улоге
Јуџин Кордеро као Џоел Пињеро, Емилин муж и отац троје деце
Сали Стратерс као Вирџинија Фолдо, штићеница дома и Елиотова бивша супруга која симпатише Чарлса
Марк Еван Џексон као Еван Каблер, син штићенице дома којој је украдена огрлица
Кери О'Мали као Меган Чаглајт-Акорс, Јулијина помоћница у детективској агенцији Коваленко
Маргарет Ејвери као Флоренс Џоан Вистбрук, Вирџинијина најбоља пријатељица у дому
Џон Гец као Елиот Хејверхил, штићеник дома и испрва Чарлсов супарник
Сузан Рутан као Гледис Монтроуз, Чарлсова сусеткиња у старачком дому „Пацифик Вју” која је била костимограф
Вероника Картрајт као Беверли Банкл, штићеница дома
Мајлс Фаулер као Џејлен ЛаМонт, члан особља старачког дома
Клајд Кусацу као Грант Јокохама, штићеник дома
Стивен Макинли Хендерсон као Калберт Грејам, усамљени штићеник дома „Пацифик Вју” са којим се Чарлс спријатељио
Лори Тан Чин као Сузан Јанг, председница савета штићеника дома „Пацифик Вју”
Џема Вилијамсон као Беатрис Ванбек, директорка активности дома „Пацифик Вју”
Дјус Баско као Џејс Нјуендајк-Пињеро, Чарлсов унук и Емилин син
Линколн Ламберт као Нико Нјуендајк-Пињеро, Чарлсов унук и Емилин син
Вајат Јанг као Вајат Нјуендајк-Пињеро, Чарлсов унук и Емилин син
2 Списак епизода
3 Продукција
Мајк Шур и његов продуцентски партнер Морган Сакет су адаптирали филм Поље снова из 1989. за Peacock. Серија није напредовала, па је Сакет послао Шуру мејл са питањем да ли је гледао документарац „The mole agent”, замоливши га да то прилагоди у телевизијску серију. Сакет је предложио, путем мејла који је послао Шуру, да Денсон игра главну улогу.
У марту 2023. објављено је да ће Дансон играти у серији. Остатак глумачке екипе најављен је у фебруару 2024.; у то време, серија је носила назив „A classical spy” (Класични шпијун). У августу исте године, Нетфликс је објавио прве слике из серије. Објављено је 16. децембра 2024. да је серија обновљена за другу сезону за 2025. годину.
Током недеље од 9. маја 2024. године, док су снимали на локацији у Сан Франциску и у секвојама дуж Руске реке, глумци и екипа Нетфликса су боравили у хотелу Фермонт у исто време када и председник САД Џо Бајден. Само спољашњи снимци су снимљени на локацији у Сан Франциску, са јединим изузетком унутрашњег снимка ресторана „Piazza Pellegrini”.
4 Емитовање
Прва сезона серије Шпијун старог кова објављена је на Нетфликсу 21. новембра 2024. године. Друга сезона би требало да буде објављена на Нетфликсу негде 2025. године.
5 Критике
Веб-сајт за прикупљање рецензија Rotten Tomatoes пријавио је оцену одобравања од 95% са просечном оценом 8/10, на основу 41 критике критичара. Консензус критичара веб-сајта гласи: „Скројен да одговара процењивим снагама Теда Денсона, овај топли и духовити ситком открива много живота који је остао у онима који су стављени на испашу”. Metacritic, који користи пондерисани просек, доделио је оцену 75 од 100 на основу 23 критичара, што указује на „генерално повољне” критике.
Бен Траверс из IndieWire-а дао је серији петицу и рекао: „То је сјајан наступ направљен да изгледа извођено без икаквог напора, слично као што је Шпијун старог кова мудра, амбициозна нова серија направљена да се у њој безболно и пријатно ужива”. Рецензијом серије за Chicago Sun-Times, Ричард Ропер је дао оцену 3,5/4 и написао: „Шпијун старог кова се креће на прозрачном клипу, али и даље налази простор да разјасни низ подзаплета и пратећих играча”.


Данијел Џејмс Гонзалез(рођен 12. јуна 1994. године), је амерички јутјубер, музичар и бивши вајнер.
1 Каријера
Гонзалез је своју каријеру почео 2013. године на вајну правећи хумористичне скечеве. Касније у 2016. години је учествовао у вајновој мини серији: "Camp unplung" . Пре гашења вајна Гонзалез је имао скоро три милиона претплатника. У међувремену 2014. године је отворио и јутјуб канал и почео своју јутјуб каријеру.
Своју стенд-ап турнеју под називом "Ми смо два различита човека" почео је 2019. године са Дру Гуденом док је Кертис Конер отварао турнеју својим наступом. Турнеја је добила такав назив због сличности између Гонзалеза и Гудена јер обојица себе описују као "Мршави белци на интернету".
2 Јутјуб садржај
Гонзалезов видео садржај је често коментар на различите аспекте интернет културе, критике јутјуба, нискобуџетних филмова и коментаре упоштено о култури. Његови видео садржаји о каналу "Трум трум" су прославили његов канал
. Такође је познат по својим критикама упућеним јутјуберима Џејку и Логану Полу, као и по музичким пародијама које снима. Гонзалез своје гледаоце назива "Грег". Повезују га са јутјуб комичарима: Дру Гуден, Кертис Конер и Коди Ко.
3 Приватни живот
Гонзалез је похађао средњу школу "Wheaton North High" где је био члан говорничког тима школе. Дипломирао је 2016. године на факултету "Georgia Institute of Technology". Годину дана касније оженио се својом дугогодишњом девојком Лором.
4 Номинације
1) 10th Shorty awards (јутјуб комичар) 2018. године.
2) 9th Streamy awards (први пут номиновани креатор) 2019. године.
3) 10 Streamy аwards (категорија: критичара) 2020. године.
4) 11th Streamy awards (Категорија: критичар) 2021. године.


Директно Сунчево зрачење на хоризонталној површини назива се осунчаност или инсолација (постоји и шире значење: Сунчева радијација). То зрачење садржи највише од апсорбоване енергије у облику краткоталасног зрачења и светла. Само један део краткоталасног зрачења доспева до земљине површине, а преостали део енергије се рефлектује, расипа или је упија атмосфера.
Вредност инсолације се мења са експозицијом рељефа и са географском ширином, која је пропорционална косинусу географске ширине (Ламберов закон). По прорачунима С. И. Савинова вредност директног Сунчевог зрачења се смањује под утицајем облачности: на 60° с.ш. за 60%, а на 20° с.ш. где је облачност најмања за 42%. У нашим крајевима (45° с.ш) дневна сума директног Сунчевог зрачења пред летњи солстицијум већа је скоро 5 пута него пред зимски солстицијум, док је дневна сума овог зрачења пред јесењу равнодневницу за 48. cal већа од дневне суме пред пролећну равнодневницу. Топлотни или енергетски биланс земље је анализа Сунчевог зрачења и земљиног израчивања.*Краткоталасно зрачење Сунца (0,3-3μ)/Qkv
Qkv= (S+D)-R
где је:
(S)- директно Сунчево зрачење
(D)- дифузно небеско зрачење
(R)- рефлективно зрачење
Дуготаласно зрачење(3-50μ)/Qdv
Qdv= A-E-rA
где је:
(А)- зрачење атмосфере према земљи
(Е)- израчивање земље
(r)- рефлективно зрачење
Укупни топлотни биланс** Qu=Qkv+Qdv
за атмосферу= -19%
за земљу= +19%
0.0.1 Инструменти за мерење
Хелиограф- Уз помоћ хелиографа мери се трајање Сунчевог сјаја. Главни њихов део је масивна стаклена лопта са пречником од 9-12 cm, која служи као сабирно сочиво, у чијој се жижи концентришу Сунчеви зраци. Они прогарају хелиографске траке, које се налазе иза лопте у посебној металној шкољки и поклапају са жижом.
Кембел-Стоксов хелиограф- називају га још и обичан хелиограф. Има следеће делове: стаклену лопту(1), иза које је на удаљености жиже причвршћена метална шкољка(2), која редставља део лоптасте површине. На њеној страни су три пара усека, у која се стављају одговарајуће хелиографске траке. На спољашњој страни шкољке је скала(3), учвршћена за постоље(4). Скала служи за постављање шкољке у положај који одговара географској ширини метеоролошке станице.
Камбел-Стоксов хелиограф- погодан је за регистровање трајања Сунчевог сјаја само у средњим ширинама. Он се може употребити лети, у крајевима који леже северније од 55° с.ш., јер је тада Сунце на северној страни неба, па његови зраци не могу падати на хелиографску траку, увек окренути ка југу. Шкољка овог хелиографа је покретна и може се подесити тако да Сунчеви зраци увек падају на хелиографску траку, без обзира на његову висину и географску ширину. Хелиографске траке универзалног хелиографа имају једнаке дужине.
Пиранометар- уређај који мери укупно Сунчево зрачење, које пада на неку водоравну плочу.
Пирхелиометар- физички апарат за мерење износа енергије које Сунце дозрачи површини Земље.


Шебој (Erysimum cheiri) је двогодишња или вишегодишња зељаста биљка из фамилије купуса (Brassicaceae). Иницијални ареал распрострањења обухвата Европу и област Медитерана. Због своје орнаменталности, радо је и широко узгајан, па је ареал шебоја човек проширио на источну Азију (Јапан), Америке и Аустралију. У природи се шебој не среће, те се претпоставља да је настао вештачки, хибридизацијом у Грчкој.
1 Опис биљкеДиклић Н. 1972. Род Cheiranthus L. У: Јосифовић М. (ed.) Флора СР Србије III. Београд: САНУ.
Шебој расте у форми полужбуна, висине 20—70 cm. Корен му је вретенастог облика, разгранат и сиве боје. Биљка при основи надземног дела често одрвенела, стабло је разгранато, усправно или устајуће. Листови су издужено ланцетасти, на врху ушиљени. Цветови су густо сакупљени у вршне гроздасте цвасти. Крунични листићи су различито обојени — могу бити жути, наранџасти, златно-мрки, до црвени или љубичасти. Цвета од маја до јуна. Плод је љуска, у којој су семена поређана у једном или два реда. Семе је светломрке боје, округло, величине до 3 mm.
2 Значај
Шебој се већ у античко доба широко узгајао, и користио у народној медицини у јужној Европи. Поседује антиреуматска, спазмолитичка, кардиотонична, диуретична, експекторансна, офталмичка, пургативна и ресолвентна својства. Садржај есенцијалног уља у цвету је око 0,06%. Ово уље има пријатан мирис кад се разблажи, те се користи у индустрији парфема.
Данас се шебој ретко узгаја због лековитог дејства (нпр. у северној Индији, Ираку), већ углавном због своје лепоте, као украсна баштенска биљка. Среће се као мотив у народној и уметничкој поезији на српском језику (нпр. у песми Моја комшиница Алексе Шантића). Српски назив ове биљке води порекло од турске речи (şebboy).


Vaucheriales је ред алги који припада традиционалној класи Xanthosiphonophyceae у оквиру раздела жутозелених алги. Све представнике ове класе и реда карактерише сифонални ступањ организације. Дуго времена су представници реда били сврставани у зелене алге, али је њихов таксономски положај утврђен према саставу пигмената и резервних супстанци, као и према грађи сперматозоида.
Род који се издваја је Vaucheria.


Савез хокеја на леду Немачке, ДЕБ (Deutscher Eishockey-Bund, DEB) кровна је спортска организација задужена за промоцију и организацију аматерских и професионалних такмичења у хокеју на леду на подручју Савезне Републике Немачке.
Савез је пуноправни члан Међународне хокејашке федерације (ИИХФ) од 19. септембра 1909. године.
Седиште Савеза налази се у главном граду Баварске Минхену.
1 Историја
Хокеј на леду на подручју Немачке почиње да се крајем XIX и почетком XX века највероватније на подручју око града Берлина. Забележено је да су се игре сличне хокеју играле на залеђеној површини језера Халенси у Берлину у зиму 1897. године. Сама игра је много више сличила хокеју са лоптом (или бендију), а такмичили су се студенти локалних берлинских универзитета.
Године 1901. у Берлину је основан први клуб задужен искључиво за овај спорт Berliner Schlittschuhclub. Убрзо су и у осталим већим градовима почела да ничу слична удуружења. Захваљујући великој популарности, хокеј на леду је као спорт уврштен у програм деловања Немачког савеза спортова на леду (Deutscher Eissport-Verband, DEV) 1908. године. ДЕВ као представник немачког хокеја на леду постаје пуноправним чланом ЛИХГ-а 19. септембра 1909. Немачка је тако постала 6. пуноправна чланица ове организације.
На нивоу Берлина се 1910. играла градска лига у којој је учествовало 10 екипа. Исте године репрезентација је дебитовала на континенталном првенству одржаном у швајцарском Лес Авану. Прво национално првенство је одржано 1912, а титулу је освојио ХК Берлинер СЦ.
По окончању Првог светског рата немачки савез је 1920. искључен из чланства у ИИХФ, па самим тим ни репрезентација ни клубови из земље нису имали право учешћа на такмичењима под ингеренцијом овог савеза. До поновног пријема у чланство дошло је 11. јануара 1926. на иницијативу ДЕВ-а, али и уз подршку суседних савеза. Немачки тим је тако стекао право учешћа на првенству Европе 1927. године.
У периоду до 1940. и до почетка Другог светског рата, немачки хокеј је доживљавао велике успехе. На ЗОИ 1932. у Лејк Плесиду репрезентација је освојила бронзану медаљу. Две године раније освојена је и титула првака Европе (а потом и 1934).
Због ситуације у земљи након Другог светског рата немачки савез је у априлу 1946. поново суспендован из чланства у ИИХФ. На подручју Источне Немачке оснива се посебна и независна хокејашка организација која је деловала под окриљем Савеза спортова на леду ДДР-а (Deutscher Eislauf Verband der DDR) основаној 31. августа 1948. године.
Савезна Република Немачка (или Западна Немачка) поново постаје чланом ИИХФ 10. марта 1951. године као наследница ранијег немачког савеза, док је ДЕВ ДДР у чланство примљен 9. јуна 1954. године.
Савез хокеја на леду Немачке ДВБ иступа из чланства у ДЕВ и организује се као независна спортска институција намењена искључиво хокеју на леду 16. јуна 1963. године.
На подручју Источне Немачке одмах по оснивању Савеза почињу и да се одржавају прва хокејашка такмичења, а прво национално првенство одржано је у зиму 1948/49. Елитна оберлига формирана је 1951. уз учешће 7 клубова. Источнонемачки хокејашки савез престао је да постоји 1990. након формалног уједињења ДДР-а са Западном Немачком.
2 Савез у бројкама
Према подацима ИИХФ, на подручју Немачке је 2013. регистровано укупно 34.256 играча хокеја на леду. Од тога броја њих 12.700 се такмичило у сениорској (9.586 мушкараца и 3.114 жена), а 21.556 у јуниорској конкуренцији. Лиценцу судијске организације поседовало је 209 арбитара.
Хокејашка инфраструктура у земљи је у изванредном стању и у готово сваком већем насељу постоји ледена дворана стандардних димензија терена. Постоји укупно 201 ледена дворана и 45 отворених терена.


Coffee Fest Sarajevo је међународни фестивал кафе који се одржава сваке године у Сарајеву. Фестивал је основан 2014. од стране Професионалног удружења у сарадњи са Министарством трговине БиХ. Партнери фестивала су Bosch и Tesla, Inc. Одржава се на бројним локацијама широм града, укључујући Центар Скендерија и MyFace.
Прво издање одржано је од 24. до 27. фебруара 2014. и угостило је 29 брендова који су били представљени на 18 изложбених штандова. Брендови који су учествовали дошли су из Бразила, Хрватске, Француске, Грчке, Мађарске, Италије, Либана, Холандије, Пољске, Португала, Туниса, Турске, Србије, Швајцарске и Сједињених Држава. Привукао је преко 10.000 посетилаца из Босне и Херцеговине и суседних земаља.
Излагачи су произвођачи, дистрибутери и компаније које послују:
Кафа, чај, чајни кекси, чоколада, млеко, креме, вода, сируп, шећер, какао и други додаци за кафу и чај.
Професионалне и кућне машине за прављење кафе и продаја, филтери за воду и средства за чишћење.
Организације, установе и удружења која се баве угоститељством, храном, исхраном и медицином, као и истраживањем, обуком, саветовањем и сертификацијом топлих напитака и пратећих производа.
1 Обука бариста
Организатори обезбеђују бесплатну обуку за преко 50 бариста по издању. Тим међународних тренера донира своје време, енергију и знање, истовремено показујући своје потезе публици. Обуку бариста од 2015. води компанија Delta Cafés из Португала.
2 Latte Art Challenge
Организује се и годишње такмичење у лате арту. Панел међународних бариста оцењује дизајне, а победник добија новчану награду.


Волт Дизни студиоз (The Walt Disney Studios) амерички је филмски студио, један од четири главна предузећа Волт Дизни компаније и главна компонента његовог сегмента Студио Интертејмент. Студио је најпознатији по својој вишестрани филмској подели, који је један од Холивудских највећих филмских студија, са седиштем лоцираним у Бербанку (Калифорнија).
Студио је остварио процењени приход од 2,703 милијарде америчких долара током 2016. фискалне године. Само студијски забавни посао (играни и анимирани филмови, режирани за видео филмови, музички албуми и наступи уживо) довео је до 5,83 милијарди америчких долара.


Кластичне (теригене) седиментне стене, најраспрострањеније стене Земљине коре, настале су транспортом и седиментацијом остатака распадања или механичког детритуса.
Класификација овог типа стена врши се према гранулометријској подели. На основу крупноће фрагмената, кластичне седиментне стене подељене су на:
псефите – чија крупноћа зрна прелази 2 mm;
псамите – крупноће зрна између 0,05 - 2 mm;
алеврите – крупноће зрна од 0,005 – 0,05 mm;
пелите – крупноће зрна испод 0,005 mm.
Следећи критеријум систематике кластичних седиментних стена је степен повезаности честица, односно степен дијагенезе. Ови седименти се у природи јављају као растресити, као полувезани и као везани.
Природно везивно средство или цементна материја код полувезаних или везаних стена ове групе може бити врло различито по саставу, боји и чврстини. Најчешћи природни цементни материјали су карбонатни, силицијски, глиновити, лапоровити и гвожђевити. Однос количине фрагмената и цементне материје може бити врло различит.


Џек Лем (Jack Lam; 18. новембар 1987) професионални је рагбиста и репрезентативац Самое, који тренутно игра за Бристол.
1 Биографија
Висок 188 цм, тежак 103 кг, Лем је пре Бристола играо за Тасман, Ваикато и Хјурикејнсе на Новом Зеланду. За репрезентацију Самое је до сада одиграо 19 тест мечева и постигао 3 есеја.


Мреже за доставу садржаја или мрежа за дистрибуцију садржаја (CDN - content delivery network or content distribution network) је велики дистрибутивни систем сервера) распоређених у више центара података широм интернета. Циљ CDN-а је да садржај крајњим корисницима достави уз високе перформансе и максималну доступност. CDN мреже данас достављају велики део интернет садржаја, укључујући веб објекте (текст, графику и програмске скрипте), објекте за преузимање (мултимедијалне датотеке, софтвер, документи), апликације (е-трговина, портали, „оn-line“ учење, „multiplayer“ игре), „streaming“ медије (аудио и видео садржаје уживо или на захтев) и друштвене мреже.
Провајдери садржаја, на пример медијске компаније или продавци преко е-трговине, плаћају CDN операторима за доставу садржаја клијентима и крајњим корисницима. За узврат, CDN плаћа интернет провајдерима, телекомуникационим и мрежним операторима хостинг за сервере у њиховим центрима података. Осим боље перформансе и доступности, CDN растерећује саобраћај који се одвија сопственом инфраструктуром провајдера садржаја, и тако им смањује трошкове пословања. Уз то CDN обезбеђује провајдерима садржаја већи степен заштите од DoS напада користећи инфраструктуру великих дистрибуираних сервера способних да савладају саобраћај нападача. Док су већина ранијих CDN сервера испоручивали садржај користећи наменске сервере који су били у власништву и поседу CDN оператора, однедавно постоји тренд да се користи хибридни модел базиран на Р2Р технологији. У хибридном моделу садржај се доставља коришћењем и наменских сервера али и рачунара крајњих корисника ако је то применљиво.
1 Начин рада
Већина CDN (мрежа за доставу садржаја) ради на интернету као провајдер апликативних сервиса (ASP - application service provider), познат и као софтвер на захтев или софтвер као сервис (SaaS). Све већи број власника интернет мрежа су сачинили сопствене CDN-e да би побољшали доставу садржаја у мрежи, смањили захтеве за додатну телекомуникациону инфраструктуру и остварили већу зараду. Овим се укључује понуда приступа на „стриминг“ медије за претплатнике интернет сервиса. Неке веће софтверске фирме као Microsoft направили су сопствену CDN у тандему са сопственим производима. Примери укључују Microsoft Azure CDN и Amazon CloudFront. Садржај (потенцијално више копија) може постојати на неколико сервера. Када корисник сачини захтев са именом CDN хоста, DNS ће одредити оптимални сервер, на основу локације, доступности и других мерила, и тај сервер ће обрадити захтев.
2 Технологија
CDN чворови су обично распоређени на више локација, често преко више интернет окосница. Предности CDN укључују смањење трошкова за пропусни опсег, побољшање времена учитавања странице или увећање глобалне доступности садржаја. Број чворова и сервера који чине CDN варира у зависности од архитектуре, код неких CDN постоји више хиљада чворова са десетинама хиљада сервера на много удаљених тачака приступа (PoPs), док други граде глобалне мреже и имају мали број географских PoPs-a.
Захтев за садржај је обично алгоритамски усмерен на чворове који су на неки начин оптимални. Када се оптимизује извршење, онда се бира локација најбоља за испоруку садржаја клијенту. Ово се одређује избором локације са најмањим бројем прескока (hops), са најбржим одзивом, и најбољом доступношћу сервера. Када се оптимизација врши према трошку бирају се најјефтиније локације. У идеалном сценарију ова два циља често могу бити остварива, јер сервери који су најближи крајњем кориснику могу бити најповољнији и по цени и по перформансама.
Већина CDN провајдера пружају своје услуге преко скупа приступних тачака, које зависе од жељене географске покривености, на пример територија САД, Глобална мрежа, област Азија-Пацифик итд. Овај скуп приступних тачака (sets of PoPs) се може назвати "edges" или "edge networks" (енглески: edges – српски: рубови, ивице), што алудира на руб интернета, а представља део CDN опреме који је физички најближи крајњем кориснику.
CDN рубна мрежа (ивична мрежа) шири се од извора у дубину интернета, преко унајмњенијих линија или преко комутационих система, на остале сервере мреже.
3 Технике умрежавања
Интернет је дизајниран у складу са „end-to-end“ принципом. Овај принцип чини језгро мреже релативно простим, а интелигенција је што је могуће више померена на крајње тачке мреже: хостове и клијенте. Као резултат тога језгро мреже је специјализовано, упрошћено и оптимизовано само да прослеђивање пакета података.
Мрежа за доставу садржаја повећавају енд-то-енд транспорт, додељујући мноштво интелигентних апликација које користе технике дизајниране за оптимизацију доставе садржаја. Добијени високо интегрисани склоп користи веб кешинг, уравнотежење оптерећења сервера, рутирање и сервисе садржаја. Ове технике су укратко описане у наставку. Веб кеш складишти популаран садржај на серверима који имају највећу потражњу за тај садржај. Ове заједнички мрежни склопови смањују потребу за повећањем пропусног опсега, смањују оптерећење сервера, клијенту побољшавају време одзива за садржаје ускладиштене у кешу. Уравнотежење оптерећења сервера користи једну или више софтверских техника базираних на сервисима за глобално уравнотежење оптерећења или хардверски техника са слој 4-7 прекидачима, такође познатих као веб прекидач, прекидач садржаја или вишеслојни прекидач за дељење саобраћаја међу бројним серверима или веб кешевима.
Прекидачу се додељује виртуелна IP адреса. Саобраћај се по доласку на прекидач усмерава на један од веб сервера повезаних преко прекидача. Ово доприноси уравнотежењу оптерећења, повећању укупног капацитета, побољшању прилагодљивости и повећању поузданости помоћу прерасподеле оптерећења неисправног веб сервера и обезбеђење провере исправности сервера.
Кластер садржаја или сервисни чвор се може формирати помоћу слој 4-7 прекидача који уравнотежују оптерећење бројних сервера или бројних подмрежа. Захтев за рутирање усмерава захтеве клијената на извор садржаја који може најбоље да опслужи клијента. То може да подразумева усмеравање захтева клијента на сервисни чвор који је најближи клијенту, или на онај са највећим капацитетом. Различити алгоритми се користе за рутирање захтева. Ово укључује глобално уравнотежење оптерећења сервера (Global Server Load Balancing), рутирање базирано на DNS, динамичка генерација метафајла, HTML преписивање и „anycasting“. Близина – избор најближег сервисног чвора, се процењује коришћењем различитих техника укључујући реактивно сондирање, проактивно сондирање и праћење конекција. CDN користе разноврсне методе доставе садржаја, укључујући и ручно копирање, активно веб кеширање и глобално хардверско уравнотежење оптерећења.


Општина Нестрам (Δήμος Νεστορίου, Димос Несториу) је општина у Грчкој у Костурском округу, периферија Западна Македонија. Административни центар је насеље Нестрам.
1 Насељена места
Општина Нестрам је формирана 1. јануара 2011. године спајањем 4 некадашњих административних јединица: Нестрам, Акритес, Аренес и Грамушта.*Општинска јединица Нестрам: Нестрам, Јановени, Омотско, Пилкати, Радигоже, Слимница, Стенско, Тухољ, Дреничево, Граче, Доње Граче, Нови Котелци, Пчелско
Општинска јединица Акритес: Ревани, Зеленград, Калевишта, Грлени, Крчишта, Шак
Општинска јединица Аренес: Борботско, Жужељ, Слатина, Висанско
Општинска јединица Грамушта: Грамушта