Question: Var hittar jag reseinformation om det land jag planerar att resa till?

Vilka inreseregler som gäller beror på vilket land du ska resa till. Vissa länder har olika former av inreseförbud och andra har  särskilda krav på dig som resenär för att du ska tillåtas inresa. Som resenär måste du själv ta reda på vilka regler som gäller. På Sweden Abroad finns vägledande information per land. Om du inte hittar svaret på din fråga där kan du kontakta det aktuella landets ambassad i Stockholm för mer information.

Det finns vårdaktörer i hela landet som erbjuder tester för reseintyg (negativt covid-19-test) och hittas nog lättast genom sökning på internet. Tester för reseintyg finansieras inte av sjukvården utan du som behöver testa dig inför en resa måste själv stå för den kostnaden.

Oavsett var du ska resa vilar ett stort ansvar på dig som enskild resenär. Varje resenär bör hålla sig informerad om vilka inrese-, utrese- och förhållningsbestämmelser som gäller på resmålet och följa de lokala myndigheternas råd och regler. Se till att ha ett försäkringsskydd och kontrollera vad försäkringen täcker i din situation och för den resa du planerar. Tänk på att andra länder kan införa reserestriktioner med kort varsel, vilket kan påverka dina möjligheter att resa hem. Se därför till att ha marginaler för förseningar och extra kostnader. Det finns fortfarande osäkerhet kring internationellt resande. Länder har olika restriktioner som stängda gränser, inreserestriktioner, karantänsbestämmelser och utegångsförbud och nya beslut kan fattas med kort varsel. Det är därför det är viktigt att vara påläst innan man reser, ha ett försäkringsskydd och att resa med mer marginaler än man brukar göra.

Du som enskild resenär bör vara medveten om och förberedd på att förseningar och inställda flygavgångar kan förekomma. Om din flygresa ställs in eller om du har problem att ta dig tillbaka till Sverige ska du kontakta ditt resebolag eller försäkringsbolag. Det är nu väl känt att det internationella resandet har förändrats med anledning av pandemins och resenärer har därmed möjlighet att vidta nödvändiga försiktighetsåtgärder inför en resa. Följ länken för mer information om konsulär service till svenskar utomlands, med andra ord vad UD och ambassaderna generellt kan och inte kan hjälpa dig med när du är utomlands.

Sveriges ambassader publicerar reseinformation per land på Sweden Abroad. Det finns nu även en särskild sida per land med covid-19 information som du hittar via ambassadens reseinformationssida. Informationen uppdateras löpande. Har du ytterligare frågor som du inte hittar svaret på rekommenderar vi dig att kontakta det berörda landets myndigheter eller landets ambassad i Stockholm.

Om du nekas ombordstigning ska du ta kontakt med ditt rese- eller flygbolag samt ditt försäkringsbolag. UD kan inte påverka andra länders inrese- eller utreseregler. Vi kan heller inte påverka flygbolagens regler för ombordstigning. Det är upp till dig som resenär att säkerställa att du uppfyller de krav som finns för att tillåtas att resa in eller ut från det land du ska besöka.


Question: Vad gäller rörande UD:s pandemirelaterade avrådan?

UD har beslutat att lyfta reseavrådan från och med den 1 oktober 2021 eftersom pandemisituationen förbättrats globalt och många länder lyft sina restriktioner. Sverige har en hög vaccinationsgrad och resenärer och reseaktörer har anpassat sig till den nya situationen. UD har ett nära samråd med Folkhälsomyndigheten och följer utvecklingen i olika länder genom svenska ambassader utomlands men även genom till exempel EU-samarbetet och fattar beslut utifrån tillgänglig information.

Nej, en avrådan är en rekommendation, men ett avrådansbeslut fattas aldrig utan skäl och bör ses som en tydlig signal om ett allvarligt säkerhetsläge och är en indikation på att våra ambassader har mer begränsade möjligheter att bistå.

Att avrådan tagits bort från resor till vissa länder innebär tyvärr inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Även i Europa är läget fortfarande föränderligt och många länder har inreserestriktioner och förhållningsregler för alla som befinner sig i landet. Oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

Att den pandemirelaterade avrådan inte längre kommer att gälle från och med den 1 oktober innebär inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Det vilar ett stort ansvar på dig som reser – läs på om resmålet inför avfärd och följ de regler och rekommendationer som råder på plats. I många länder finns restriktioner som kan påverka en resa, som krav på munskydd och uppvisande av negativa PCR-tester eller vaccinationsintyg. I vissa länder råder inreseförbud för utländska resenärer. Dessa beslut kan fortsätta att införas eller ändras med kort framförhållning. Alldeles oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

I allmänhet avråder UD från resor till ett land, eller delar av ett land, när säkerhetssituationen bedöms som farlig, oberäknelig eller snabbt föränderlig. När UD avråder gäller i många fall inte hela din reseförsäkring. Det är upp till varje försäkringsbolag att avgöra vilka försäkringsvillkor som ska gälla då UD avråder. Därför är det viktigt att du kontrollerar din försäkring innan avresa. Väljer du att resa till ett land som omfattas av en avrådan har ambassaden begränsad möjlighet att bistå dig med konsulär hjälp om så skulle behövas. Här hittar du mer information om vad en avrådan innebär.

Från och med 1 oktober 2021 avråder UD inte längre från icke-nödvändiga resor till alla länder med anledning av coronapandemin. Den pandemirelaterade avrådan från icke nödvändiga resor för samtliga länder gäller alltså fortfarande fram till och med 30 september, utom för de länder där avrådan redan hävts. Vilka dessa länder är, se denna lista. Dessutom gäller fortsatt de avrådansbeslut som UD fattat av säkerhetsskäl. Se lista över vilka länder som UD avråder från resor till.

UD kan avråda från icke nödvändiga resor, vilket innebär turist- och besöksresor; eller från alla resor, vilket även inkluderar arbetsresor och alla andra resor. UD:s avrådan är en helhetsbedömning av säkerhetsläget i det land man ska resa till. UD:s avrådan är ett generellt råd som riktar sig till alla svenskar, det är inte en bedömning av förutsättningarna för en enskild person eller för en särskild grupp av svenskar.

Utrikesdepartementet :: Frågor och svar inför utlandsresa under coronapandemin :: Om UD:s avrådan


Question: Vad innebär en avrådan och hur påverkar det mig som resenär?

UD har beslutat att lyfta reseavrådan från och med den 1 oktober 2021 eftersom pandemisituationen förbättrats globalt och många länder lyft sina restriktioner. Sverige har en hög vaccinationsgrad och resenärer och reseaktörer har anpassat sig till den nya situationen. UD har ett nära samråd med Folkhälsomyndigheten och följer utvecklingen i olika länder genom svenska ambassader utomlands men även genom till exempel EU-samarbetet och fattar beslut utifrån tillgänglig information.

Nej, en avrådan är en rekommendation, men ett avrådansbeslut fattas aldrig utan skäl och bör ses som en tydlig signal om ett allvarligt säkerhetsläge och är en indikation på att våra ambassader har mer begränsade möjligheter att bistå.

Att avrådan tagits bort från resor till vissa länder innebär tyvärr inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Även i Europa är läget fortfarande föränderligt och många länder har inreserestriktioner och förhållningsregler för alla som befinner sig i landet. Oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

Att den pandemirelaterade avrådan inte längre kommer att gälle från och med den 1 oktober innebär inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Det vilar ett stort ansvar på dig som reser – läs på om resmålet inför avfärd och följ de regler och rekommendationer som råder på plats. I många länder finns restriktioner som kan påverka en resa, som krav på munskydd och uppvisande av negativa PCR-tester eller vaccinationsintyg. I vissa länder råder inreseförbud för utländska resenärer. Dessa beslut kan fortsätta att införas eller ändras med kort framförhållning. Alldeles oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

I allmänhet avråder UD från resor till ett land, eller delar av ett land, när säkerhetssituationen bedöms som farlig, oberäknelig eller snabbt föränderlig. När UD avråder gäller i många fall inte hela din reseförsäkring. Det är upp till varje försäkringsbolag att avgöra vilka försäkringsvillkor som ska gälla då UD avråder. Därför är det viktigt att du kontrollerar din försäkring innan avresa. Väljer du att resa till ett land som omfattas av en avrådan har ambassaden begränsad möjlighet att bistå dig med konsulär hjälp om så skulle behövas. Här hittar du mer information om vad en avrådan innebär.

Från och med 1 oktober 2021 avråder UD inte längre från icke-nödvändiga resor till alla länder med anledning av coronapandemin. Den pandemirelaterade avrådan från icke nödvändiga resor för samtliga länder gäller alltså fortfarande fram till och med 30 september, utom för de länder där avrådan redan hävts. Vilka dessa länder är, se denna lista. Dessutom gäller fortsatt de avrådansbeslut som UD fattat av säkerhetsskäl. Se lista över vilka länder som UD avråder från resor till.

UD kan avråda från icke nödvändiga resor, vilket innebär turist- och besöksresor; eller från alla resor, vilket även inkluderar arbetsresor och alla andra resor. UD:s avrådan är en helhetsbedömning av säkerhetsläget i det land man ska resa till. UD:s avrådan är ett generellt råd som riktar sig till alla svenskar, det är inte en bedömning av förutsättningarna för en enskild person eller för en särskild grupp av svenskar.


Question: Vad är skillnaden på en nödvändig och icke nödvändig resa?

UD har beslutat att lyfta reseavrådan från och med den 1 oktober 2021 eftersom pandemisituationen förbättrats globalt och många länder lyft sina restriktioner. Sverige har en hög vaccinationsgrad och resenärer och reseaktörer har anpassat sig till den nya situationen. UD har ett nära samråd med Folkhälsomyndigheten och följer utvecklingen i olika länder genom svenska ambassader utomlands men även genom till exempel EU-samarbetet och fattar beslut utifrån tillgänglig information.

Nej, en avrådan är en rekommendation, men ett avrådansbeslut fattas aldrig utan skäl och bör ses som en tydlig signal om ett allvarligt säkerhetsläge och är en indikation på att våra ambassader har mer begränsade möjligheter att bistå.

Att avrådan tagits bort från resor till vissa länder innebär tyvärr inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Även i Europa är läget fortfarande föränderligt och många länder har inreserestriktioner och förhållningsregler för alla som befinner sig i landet. Oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

Att den pandemirelaterade avrådan inte längre kommer att gälle från och med den 1 oktober innebär inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Det vilar ett stort ansvar på dig som reser – läs på om resmålet inför avfärd och följ de regler och rekommendationer som råder på plats. I många länder finns restriktioner som kan påverka en resa, som krav på munskydd och uppvisande av negativa PCR-tester eller vaccinationsintyg. I vissa länder råder inreseförbud för utländska resenärer. Dessa beslut kan fortsätta att införas eller ändras med kort framförhållning. Alldeles oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

I allmänhet avråder UD från resor till ett land, eller delar av ett land, när säkerhetssituationen bedöms som farlig, oberäknelig eller snabbt föränderlig. När UD avråder gäller i många fall inte hela din reseförsäkring. Det är upp till varje försäkringsbolag att avgöra vilka försäkringsvillkor som ska gälla då UD avråder. Därför är det viktigt att du kontrollerar din försäkring innan avresa. Väljer du att resa till ett land som omfattas av en avrådan har ambassaden begränsad möjlighet att bistå dig med konsulär hjälp om så skulle behövas. Här hittar du mer information om vad en avrådan innebär.

Från och med 1 oktober 2021 avråder UD inte längre från icke-nödvändiga resor till alla länder med anledning av coronapandemin. Den pandemirelaterade avrådan från icke nödvändiga resor för samtliga länder gäller alltså fortfarande fram till och med 30 september, utom för de länder där avrådan redan hävts. Vilka dessa länder är, se denna lista. Dessutom gäller fortsatt de avrådansbeslut som UD fattat av säkerhetsskäl. Se lista över vilka länder som UD avråder från resor till.

UD kan avråda från icke nödvändiga resor, vilket innebär turist- och besöksresor; eller från alla resor, vilket även inkluderar arbetsresor och alla andra resor. UD:s avrådan är en helhetsbedömning av säkerhetsläget i det land man ska resa till. UD:s avrådan är ett generellt råd som riktar sig till alla svenskar, det är inte en bedömning av förutsättningarna för en enskild person eller för en särskild grupp av svenskar.


Question: Avrådan har hävts från ett flertal länder, innebär det att det är riskfritt att resa dit?

UD har beslutat att lyfta reseavrådan från och med den 1 oktober 2021 eftersom pandemisituationen förbättrats globalt och många länder lyft sina restriktioner. Sverige har en hög vaccinationsgrad och resenärer och reseaktörer har anpassat sig till den nya situationen. UD har ett nära samråd med Folkhälsomyndigheten och följer utvecklingen i olika länder genom svenska ambassader utomlands men även genom till exempel EU-samarbetet och fattar beslut utifrån tillgänglig information.

Nej, en avrådan är en rekommendation, men ett avrådansbeslut fattas aldrig utan skäl och bör ses som en tydlig signal om ett allvarligt säkerhetsläge och är en indikation på att våra ambassader har mer begränsade möjligheter att bistå.

Att avrådan tagits bort från resor till vissa länder innebär tyvärr inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Även i Europa är läget fortfarande föränderligt och många länder har inreserestriktioner och förhållningsregler för alla som befinner sig i landet. Oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

Att den pandemirelaterade avrådan inte längre kommer att gälle från och med den 1 oktober innebär inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Det vilar ett stort ansvar på dig som reser – läs på om resmålet inför avfärd och följ de regler och rekommendationer som råder på plats. I många länder finns restriktioner som kan påverka en resa, som krav på munskydd och uppvisande av negativa PCR-tester eller vaccinationsintyg. I vissa länder råder inreseförbud för utländska resenärer. Dessa beslut kan fortsätta att införas eller ändras med kort framförhållning. Alldeles oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

I allmänhet avråder UD från resor till ett land, eller delar av ett land, när säkerhetssituationen bedöms som farlig, oberäknelig eller snabbt föränderlig. När UD avråder gäller i många fall inte hela din reseförsäkring. Det är upp till varje försäkringsbolag att avgöra vilka försäkringsvillkor som ska gälla då UD avråder. Därför är det viktigt att du kontrollerar din försäkring innan avresa. Väljer du att resa till ett land som omfattas av en avrådan har ambassaden begränsad möjlighet att bistå dig med konsulär hjälp om så skulle behövas. Här hittar du mer information om vad en avrådan innebär.

Från och med 1 oktober 2021 avråder UD inte längre från icke-nödvändiga resor till alla länder med anledning av coronapandemin. Den pandemirelaterade avrådan från icke nödvändiga resor för samtliga länder gäller alltså fortfarande fram till och med 30 september, utom för de länder där avrådan redan hävts. Vilka dessa länder är, se denna lista. Dessutom gäller fortsatt de avrådansbeslut som UD fattat av säkerhetsskäl. Se lista över vilka länder som UD avråder från resor till.

UD kan avråda från icke nödvändiga resor, vilket innebär turist- och besöksresor; eller från alla resor, vilket även inkluderar arbetsresor och alla andra resor. UD:s avrådan är en helhetsbedömning av säkerhetsläget i det land man ska resa till. UD:s avrådan är ett generellt råd som riktar sig till alla svenskar, det är inte en bedömning av förutsättningarna för en enskild person eller för en särskild grupp av svenskar.


Question: Varför kommer UD inte längre att avråda från resor med anledning av pandemin?

UD har beslutat att lyfta reseavrådan från och med den 1 oktober 2021 eftersom pandemisituationen förbättrats globalt och många länder lyft sina restriktioner. Sverige har en hög vaccinationsgrad och resenärer och reseaktörer har anpassat sig till den nya situationen. UD har ett nära samråd med Folkhälsomyndigheten och följer utvecklingen i olika länder genom svenska ambassader utomlands men även genom till exempel EU-samarbetet och fattar beslut utifrån tillgänglig information.

Nej, en avrådan är en rekommendation, men ett avrådansbeslut fattas aldrig utan skäl och bör ses som en tydlig signal om ett allvarligt säkerhetsläge och är en indikation på att våra ambassader har mer begränsade möjligheter att bistå.

Att avrådan tagits bort från resor till vissa länder innebär tyvärr inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Även i Europa är läget fortfarande föränderligt och många länder har inreserestriktioner och förhållningsregler för alla som befinner sig i landet. Oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

Att den pandemirelaterade avrådan inte längre kommer att gälle från och med den 1 oktober innebär inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Det vilar ett stort ansvar på dig som reser – läs på om resmålet inför avfärd och följ de regler och rekommendationer som råder på plats. I många länder finns restriktioner som kan påverka en resa, som krav på munskydd och uppvisande av negativa PCR-tester eller vaccinationsintyg. I vissa länder råder inreseförbud för utländska resenärer. Dessa beslut kan fortsätta att införas eller ändras med kort framförhållning. Alldeles oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

I allmänhet avråder UD från resor till ett land, eller delar av ett land, när säkerhetssituationen bedöms som farlig, oberäknelig eller snabbt föränderlig. När UD avråder gäller i många fall inte hela din reseförsäkring. Det är upp till varje försäkringsbolag att avgöra vilka försäkringsvillkor som ska gälla då UD avråder. Därför är det viktigt att du kontrollerar din försäkring innan avresa. Väljer du att resa till ett land som omfattas av en avrådan har ambassaden begränsad möjlighet att bistå dig med konsulär hjälp om så skulle behövas. Här hittar du mer information om vad en avrådan innebär.

Från och med 1 oktober 2021 avråder UD inte längre från icke-nödvändiga resor till alla länder med anledning av coronapandemin. Den pandemirelaterade avrådan från icke nödvändiga resor för samtliga länder gäller alltså fortfarande fram till och med 30 september, utom för de länder där avrådan redan hävts. Vilka dessa länder är, se denna lista. Dessutom gäller fortsatt de avrådansbeslut som UD fattat av säkerhetsskäl. Se lista över vilka länder som UD avråder från resor till.

UD kan avråda från icke nödvändiga resor, vilket innebär turist- och besöksresor; eller från alla resor, vilket även inkluderar arbetsresor och alla andra resor. UD:s avrådan är en helhetsbedömning av säkerhetsläget i det land man ska resa till. UD:s avrådan är ett generellt råd som riktar sig till alla svenskar, det är inte en bedömning av förutsättningarna för en enskild person eller för en särskild grupp av svenskar.


Question: Är en avrådan ett utreseförbud?

UD har beslutat att lyfta reseavrådan från och med den 1 oktober 2021 eftersom pandemisituationen förbättrats globalt och många länder lyft sina restriktioner. Sverige har en hög vaccinationsgrad och resenärer och reseaktörer har anpassat sig till den nya situationen. UD har ett nära samråd med Folkhälsomyndigheten och följer utvecklingen i olika länder genom svenska ambassader utomlands men även genom till exempel EU-samarbetet och fattar beslut utifrån tillgänglig information.

Nej, en avrådan är en rekommendation, men ett avrådansbeslut fattas aldrig utan skäl och bör ses som en tydlig signal om ett allvarligt säkerhetsläge och är en indikation på att våra ambassader har mer begränsade möjligheter att bistå.

Att avrådan tagits bort från resor till vissa länder innebär tyvärr inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Även i Europa är läget fortfarande föränderligt och många länder har inreserestriktioner och förhållningsregler för alla som befinner sig i landet. Oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

Att den pandemirelaterade avrådan inte längre kommer att gälle från och med den 1 oktober innebär inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Det vilar ett stort ansvar på dig som reser – läs på om resmålet inför avfärd och följ de regler och rekommendationer som råder på plats. I många länder finns restriktioner som kan påverka en resa, som krav på munskydd och uppvisande av negativa PCR-tester eller vaccinationsintyg. I vissa länder råder inreseförbud för utländska resenärer. Dessa beslut kan fortsätta att införas eller ändras med kort framförhållning. Alldeles oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

I allmänhet avråder UD från resor till ett land, eller delar av ett land, när säkerhetssituationen bedöms som farlig, oberäknelig eller snabbt föränderlig. När UD avråder gäller i många fall inte hela din reseförsäkring. Det är upp till varje försäkringsbolag att avgöra vilka försäkringsvillkor som ska gälla då UD avråder. Därför är det viktigt att du kontrollerar din försäkring innan avresa. Väljer du att resa till ett land som omfattas av en avrådan har ambassaden begränsad möjlighet att bistå dig med konsulär hjälp om så skulle behövas. Här hittar du mer information om vad en avrådan innebär.

Från och med 1 oktober 2021 avråder UD inte längre från icke-nödvändiga resor till alla länder med anledning av coronapandemin. Den pandemirelaterade avrådan från icke nödvändiga resor för samtliga länder gäller alltså fortfarande fram till och med 30 september, utom för de länder där avrådan redan hävts. Vilka dessa länder är, se denna lista. Dessutom gäller fortsatt de avrådansbeslut som UD fattat av säkerhetsskäl. Se lista över vilka länder som UD avråder från resor till.

UD kan avråda från icke nödvändiga resor, vilket innebär turist- och besöksresor; eller från alla resor, vilket även inkluderar arbetsresor och alla andra resor. UD:s avrådan är en helhetsbedömning av säkerhetsläget i det land man ska resa till. UD:s avrådan är ett generellt råd som riktar sig till alla svenskar, det är inte en bedömning av förutsättningarna för en enskild person eller för en särskild grupp av svenskar.


Question: Den pandemirelaterade avrådan har hävts, innebär det att det är riskfritt att resa?

UD har beslutat att lyfta reseavrådan från och med den 1 oktober 2021 eftersom pandemisituationen förbättrats globalt och många länder lyft sina restriktioner. Sverige har en hög vaccinationsgrad och resenärer och reseaktörer har anpassat sig till den nya situationen. UD har ett nära samråd med Folkhälsomyndigheten och följer utvecklingen i olika länder genom svenska ambassader utomlands men även genom till exempel EU-samarbetet och fattar beslut utifrån tillgänglig information.

Nej, en avrådan är en rekommendation, men ett avrådansbeslut fattas aldrig utan skäl och bör ses som en tydlig signal om ett allvarligt säkerhetsläge och är en indikation på att våra ambassader har mer begränsade möjligheter att bistå.

Att avrådan tagits bort från resor till vissa länder innebär tyvärr inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Även i Europa är läget fortfarande föränderligt och många länder har inreserestriktioner och förhållningsregler för alla som befinner sig i landet. Oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

Att den pandemirelaterade avrådan inte längre kommer att gälle från och med den 1 oktober innebär inte att situationen är som före coronapandemins utbrott. Det vilar ett stort ansvar på dig som reser – läs på om resmålet inför avfärd och följ de regler och rekommendationer som råder på plats. I många länder finns restriktioner som kan påverka en resa, som krav på munskydd och uppvisande av negativa PCR-tester eller vaccinationsintyg. I vissa länder råder inreseförbud för utländska resenärer. Dessa beslut kan fortsätta att införas eller ändras med kort framförhållning. Alldeles oavsett om UD avråder eller inte är det upp till dig som resenär att fatta beslut om att resa, hålla dig välinformerad, ha ett försäkringsskydd och att resa med marginal för förseningar och extra kostnader.

I allmänhet avråder UD från resor till ett land, eller delar av ett land, när säkerhetssituationen bedöms som farlig, oberäknelig eller snabbt föränderlig. När UD avråder gäller i många fall inte hela din reseförsäkring. Det är upp till varje försäkringsbolag att avgöra vilka försäkringsvillkor som ska gälla då UD avråder. Därför är det viktigt att du kontrollerar din försäkring innan avresa. Väljer du att resa till ett land som omfattas av en avrådan har ambassaden begränsad möjlighet att bistå dig med konsulär hjälp om så skulle behövas. Här hittar du mer information om vad en avrådan innebär.

Från och med 1 oktober 2021 avråder UD inte längre från icke-nödvändiga resor till alla länder med anledning av coronapandemin. Den pandemirelaterade avrådan från icke nödvändiga resor för samtliga länder gäller alltså fortfarande fram till och med 30 september, utom för de länder där avrådan redan hävts. Vilka dessa länder är, se denna lista. Dessutom gäller fortsatt de avrådansbeslut som UD fattat av säkerhetsskäl. Se lista över vilka länder som UD avråder från resor till.

UD kan avråda från icke nödvändiga resor, vilket innebär turist- och besöksresor; eller från alla resor, vilket även inkluderar arbetsresor och alla andra resor. UD:s avrådan är en helhetsbedömning av säkerhetsläget i det land man ska resa till. UD:s avrådan är ett generellt råd som riktar sig till alla svenskar, det är inte en bedömning av förutsättningarna för en enskild person eller för en särskild grupp av svenskar.


Question: Varför vill regeringen göra barnkonventionen till lag?

Genom en inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag och därmed förtydligas att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering innebär att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet. En inkorporering av barnkonventionen bidrar enligt regeringen till att synliggöra barnets rättigheter och är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet där rättigheterna ses utifrån ett helhetsperspektiv. De samlade åtgärderna som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag.

De samlade åtgärder som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag. För att barnkonventionen ska få genomslag krävs vid sidan av en inkorporering en fortsatt transformering av barnkonventionens bestämmelser i nationell rätt. Därutöver krävs en kombination av olika åtgärder såsom vägledning, utbildning och samordning mellan olika aktörer på olika nivåer i samhället. I propositionen presenterar regeringen därför att en vägledning som kan utgöra ett stöd för hur man metodmässigt kan gå tillväga vid tolkning och tillämpning av barnkonventionen bör tas fram. Regeringen redovisar också de åtgärder som pågår för att öka kunskapen om barnkonventionen bland barn och unga, i kommuner, landsting och statliga myndigheter genom ett kunskapslyft. Vidare redogör regeringen även för behovet av ett fortsatt och systematiskt transformeringsarbete för att barnkonventionen fortsatt ska ge avtryck i lagstiftningen och synliggöras i förarbeten till lagstiftning där konventionen kan vara relevant. Regeringen har också beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med barnkonventionen. Kartläggningen syftar till att ge ett stöd i det fortsatta arbetet med transformering av barnkonventionens bestämmelser inom olika rättsområden. Regeringen redovisar även åtgärder för att bättre samordna dialogen med det civila samhällets organisationer i frågor som rör barnets rättigheter.

Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna. Regeringen anser att det behöver tydliggöras att Sveriges konventionsåtaganden enligt barnkonventionen ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksamhet och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. Genom inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Genom att barnkonventionen ges ställning som svensk lag, i kombination med stöd och kunskapshöjande insatser, bedöms ett barnrättsbaserat synsätt få genomslag i praktiken.

Barnrättighetsutredningens kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barns rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt, bland annat i fråga om principen om barnets bästa och barnets rätt att få uttrycka sina åsikter. Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna.

Konventionens bestämmelser blir genom inkorporering gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionen som helhet synligare och det blir tydligt att rättigheterna i konventionen hänger samman och ska tolkas i relation till varandra och finns samlade i en lag. Konventionen blir ett sammanhållet regelverk att förhålla sig till.

Den föreslagna inkorporeringen innebär i princip inte någon ny uppgift för tillämparna då lagstiftningen redan idag ska tolkas i enlighet med barnkonventionen (s.k. fördragskonform tolkning). Däremot innebär inkorporeringen ett förtydligande av att rättstillämparna ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn och tolka svenska bestämmelser i förhållande till barnkonventionen utifrån sedvanliga tolkningsprinciper. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionens bestämmelser gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporeringen av barnkonventionen innebär inte att den får företräde framför annan lagstiftning. Hur en eventuell motstridighet mellan den inkorporerade konventionen och annan lagstiftning ska avgöras måste avgöras med hjälp av allmänna rättsliga tolkningsprinciper.

En inkorporering av barnkonventionen innebär ett förtydligande av att rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn.Vidare innebär en inkorporering att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet.

Arbetsmarknadsdepartementet :: Frågor och svar om barnkonventionen som lag


Question: På vilket sätt finns det brister i genomslaget av barnets rättigheter?

Genom en inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag och därmed förtydligas att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering innebär att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet. En inkorporering av barnkonventionen bidrar enligt regeringen till att synliggöra barnets rättigheter och är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet där rättigheterna ses utifrån ett helhetsperspektiv. De samlade åtgärderna som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag.

De samlade åtgärder som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag. För att barnkonventionen ska få genomslag krävs vid sidan av en inkorporering en fortsatt transformering av barnkonventionens bestämmelser i nationell rätt. Därutöver krävs en kombination av olika åtgärder såsom vägledning, utbildning och samordning mellan olika aktörer på olika nivåer i samhället. I propositionen presenterar regeringen därför att en vägledning som kan utgöra ett stöd för hur man metodmässigt kan gå tillväga vid tolkning och tillämpning av barnkonventionen bör tas fram. Regeringen redovisar också de åtgärder som pågår för att öka kunskapen om barnkonventionen bland barn och unga, i kommuner, landsting och statliga myndigheter genom ett kunskapslyft. Vidare redogör regeringen även för behovet av ett fortsatt och systematiskt transformeringsarbete för att barnkonventionen fortsatt ska ge avtryck i lagstiftningen och synliggöras i förarbeten till lagstiftning där konventionen kan vara relevant. Regeringen har också beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med barnkonventionen. Kartläggningen syftar till att ge ett stöd i det fortsatta arbetet med transformering av barnkonventionens bestämmelser inom olika rättsområden. Regeringen redovisar även åtgärder för att bättre samordna dialogen med det civila samhällets organisationer i frågor som rör barnets rättigheter.

Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna. Regeringen anser att det behöver tydliggöras att Sveriges konventionsåtaganden enligt barnkonventionen ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksamhet och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. Genom inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Genom att barnkonventionen ges ställning som svensk lag, i kombination med stöd och kunskapshöjande insatser, bedöms ett barnrättsbaserat synsätt få genomslag i praktiken.

Barnrättighetsutredningens kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barns rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt, bland annat i fråga om principen om barnets bästa och barnets rätt att få uttrycka sina åsikter. Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna.

Konventionens bestämmelser blir genom inkorporering gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionen som helhet synligare och det blir tydligt att rättigheterna i konventionen hänger samman och ska tolkas i relation till varandra och finns samlade i en lag. Konventionen blir ett sammanhållet regelverk att förhålla sig till.

Den föreslagna inkorporeringen innebär i princip inte någon ny uppgift för tillämparna då lagstiftningen redan idag ska tolkas i enlighet med barnkonventionen (s.k. fördragskonform tolkning). Däremot innebär inkorporeringen ett förtydligande av att rättstillämparna ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn och tolka svenska bestämmelser i förhållande till barnkonventionen utifrån sedvanliga tolkningsprinciper. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionens bestämmelser gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporeringen av barnkonventionen innebär inte att den får företräde framför annan lagstiftning. Hur en eventuell motstridighet mellan den inkorporerade konventionen och annan lagstiftning ska avgöras måste avgöras med hjälp av allmänna rättsliga tolkningsprinciper.

En inkorporering av barnkonventionen innebär ett förtydligande av att rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn.Vidare innebär en inkorporering att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet.


Question: På vilket sätt förväntas barnets rättigheter få ökat genomslag i svensk rättstillämpning med barnkonventionen som lag?

Genom en inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag och därmed förtydligas att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering innebär att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet. En inkorporering av barnkonventionen bidrar enligt regeringen till att synliggöra barnets rättigheter och är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet där rättigheterna ses utifrån ett helhetsperspektiv. De samlade åtgärderna som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag.

De samlade åtgärder som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag. För att barnkonventionen ska få genomslag krävs vid sidan av en inkorporering en fortsatt transformering av barnkonventionens bestämmelser i nationell rätt. Därutöver krävs en kombination av olika åtgärder såsom vägledning, utbildning och samordning mellan olika aktörer på olika nivåer i samhället. I propositionen presenterar regeringen därför att en vägledning som kan utgöra ett stöd för hur man metodmässigt kan gå tillväga vid tolkning och tillämpning av barnkonventionen bör tas fram. Regeringen redovisar också de åtgärder som pågår för att öka kunskapen om barnkonventionen bland barn och unga, i kommuner, landsting och statliga myndigheter genom ett kunskapslyft. Vidare redogör regeringen även för behovet av ett fortsatt och systematiskt transformeringsarbete för att barnkonventionen fortsatt ska ge avtryck i lagstiftningen och synliggöras i förarbeten till lagstiftning där konventionen kan vara relevant. Regeringen har också beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med barnkonventionen. Kartläggningen syftar till att ge ett stöd i det fortsatta arbetet med transformering av barnkonventionens bestämmelser inom olika rättsområden. Regeringen redovisar även åtgärder för att bättre samordna dialogen med det civila samhällets organisationer i frågor som rör barnets rättigheter.

Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna. Regeringen anser att det behöver tydliggöras att Sveriges konventionsåtaganden enligt barnkonventionen ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksamhet och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. Genom inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Genom att barnkonventionen ges ställning som svensk lag, i kombination med stöd och kunskapshöjande insatser, bedöms ett barnrättsbaserat synsätt få genomslag i praktiken.

Barnrättighetsutredningens kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barns rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt, bland annat i fråga om principen om barnets bästa och barnets rätt att få uttrycka sina åsikter. Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna.

Konventionens bestämmelser blir genom inkorporering gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionen som helhet synligare och det blir tydligt att rättigheterna i konventionen hänger samman och ska tolkas i relation till varandra och finns samlade i en lag. Konventionen blir ett sammanhållet regelverk att förhålla sig till.

Den föreslagna inkorporeringen innebär i princip inte någon ny uppgift för tillämparna då lagstiftningen redan idag ska tolkas i enlighet med barnkonventionen (s.k. fördragskonform tolkning). Däremot innebär inkorporeringen ett förtydligande av att rättstillämparna ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn och tolka svenska bestämmelser i förhållande till barnkonventionen utifrån sedvanliga tolkningsprinciper. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionens bestämmelser gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporeringen av barnkonventionen innebär inte att den får företräde framför annan lagstiftning. Hur en eventuell motstridighet mellan den inkorporerade konventionen och annan lagstiftning ska avgöras måste avgöras med hjälp av allmänna rättsliga tolkningsprinciper.

En inkorporering av barnkonventionen innebär ett förtydligande av att rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn.Vidare innebär en inkorporering att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet.


Question: Vilken blir skillnaden med barnkonventionen som lag gentemot som ratificerad konvention?

Genom en inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag och därmed förtydligas att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering innebär att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet. En inkorporering av barnkonventionen bidrar enligt regeringen till att synliggöra barnets rättigheter och är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet där rättigheterna ses utifrån ett helhetsperspektiv. De samlade åtgärderna som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag.

De samlade åtgärder som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag. För att barnkonventionen ska få genomslag krävs vid sidan av en inkorporering en fortsatt transformering av barnkonventionens bestämmelser i nationell rätt. Därutöver krävs en kombination av olika åtgärder såsom vägledning, utbildning och samordning mellan olika aktörer på olika nivåer i samhället. I propositionen presenterar regeringen därför att en vägledning som kan utgöra ett stöd för hur man metodmässigt kan gå tillväga vid tolkning och tillämpning av barnkonventionen bör tas fram. Regeringen redovisar också de åtgärder som pågår för att öka kunskapen om barnkonventionen bland barn och unga, i kommuner, landsting och statliga myndigheter genom ett kunskapslyft. Vidare redogör regeringen även för behovet av ett fortsatt och systematiskt transformeringsarbete för att barnkonventionen fortsatt ska ge avtryck i lagstiftningen och synliggöras i förarbeten till lagstiftning där konventionen kan vara relevant. Regeringen har också beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med barnkonventionen. Kartläggningen syftar till att ge ett stöd i det fortsatta arbetet med transformering av barnkonventionens bestämmelser inom olika rättsområden. Regeringen redovisar även åtgärder för att bättre samordna dialogen med det civila samhällets organisationer i frågor som rör barnets rättigheter.

Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna. Regeringen anser att det behöver tydliggöras att Sveriges konventionsåtaganden enligt barnkonventionen ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksamhet och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. Genom inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Genom att barnkonventionen ges ställning som svensk lag, i kombination med stöd och kunskapshöjande insatser, bedöms ett barnrättsbaserat synsätt få genomslag i praktiken.

Barnrättighetsutredningens kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barns rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt, bland annat i fråga om principen om barnets bästa och barnets rätt att få uttrycka sina åsikter. Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna.

Konventionens bestämmelser blir genom inkorporering gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionen som helhet synligare och det blir tydligt att rättigheterna i konventionen hänger samman och ska tolkas i relation till varandra och finns samlade i en lag. Konventionen blir ett sammanhållet regelverk att förhålla sig till.

Den föreslagna inkorporeringen innebär i princip inte någon ny uppgift för tillämparna då lagstiftningen redan idag ska tolkas i enlighet med barnkonventionen (s.k. fördragskonform tolkning). Däremot innebär inkorporeringen ett förtydligande av att rättstillämparna ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn och tolka svenska bestämmelser i förhållande till barnkonventionen utifrån sedvanliga tolkningsprinciper. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionens bestämmelser gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporeringen av barnkonventionen innebär inte att den får företräde framför annan lagstiftning. Hur en eventuell motstridighet mellan den inkorporerade konventionen och annan lagstiftning ska avgöras måste avgöras med hjälp av allmänna rättsliga tolkningsprinciper.

En inkorporering av barnkonventionen innebär ett förtydligande av att rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn.Vidare innebär en inkorporering att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet.


Question: Behövs andra insatser för att stärka tillämpningen av barnets rättigheter?

Genom en inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag och därmed förtydligas att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering innebär att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet. En inkorporering av barnkonventionen bidrar enligt regeringen till att synliggöra barnets rättigheter och är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet där rättigheterna ses utifrån ett helhetsperspektiv. De samlade åtgärderna som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag.

De samlade åtgärder som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag. För att barnkonventionen ska få genomslag krävs vid sidan av en inkorporering en fortsatt transformering av barnkonventionens bestämmelser i nationell rätt. Därutöver krävs en kombination av olika åtgärder såsom vägledning, utbildning och samordning mellan olika aktörer på olika nivåer i samhället. I propositionen presenterar regeringen därför att en vägledning som kan utgöra ett stöd för hur man metodmässigt kan gå tillväga vid tolkning och tillämpning av barnkonventionen bör tas fram. Regeringen redovisar också de åtgärder som pågår för att öka kunskapen om barnkonventionen bland barn och unga, i kommuner, landsting och statliga myndigheter genom ett kunskapslyft. Vidare redogör regeringen även för behovet av ett fortsatt och systematiskt transformeringsarbete för att barnkonventionen fortsatt ska ge avtryck i lagstiftningen och synliggöras i förarbeten till lagstiftning där konventionen kan vara relevant. Regeringen har också beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med barnkonventionen. Kartläggningen syftar till att ge ett stöd i det fortsatta arbetet med transformering av barnkonventionens bestämmelser inom olika rättsområden. Regeringen redovisar även åtgärder för att bättre samordna dialogen med det civila samhällets organisationer i frågor som rör barnets rättigheter.

Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna. Regeringen anser att det behöver tydliggöras att Sveriges konventionsåtaganden enligt barnkonventionen ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksamhet och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. Genom inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Genom att barnkonventionen ges ställning som svensk lag, i kombination med stöd och kunskapshöjande insatser, bedöms ett barnrättsbaserat synsätt få genomslag i praktiken.

Barnrättighetsutredningens kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barns rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt, bland annat i fråga om principen om barnets bästa och barnets rätt att få uttrycka sina åsikter. Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna.

Konventionens bestämmelser blir genom inkorporering gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionen som helhet synligare och det blir tydligt att rättigheterna i konventionen hänger samman och ska tolkas i relation till varandra och finns samlade i en lag. Konventionen blir ett sammanhållet regelverk att förhålla sig till.

Den föreslagna inkorporeringen innebär i princip inte någon ny uppgift för tillämparna då lagstiftningen redan idag ska tolkas i enlighet med barnkonventionen (s.k. fördragskonform tolkning). Däremot innebär inkorporeringen ett förtydligande av att rättstillämparna ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn och tolka svenska bestämmelser i förhållande till barnkonventionen utifrån sedvanliga tolkningsprinciper. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionens bestämmelser gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporeringen av barnkonventionen innebär inte att den får företräde framför annan lagstiftning. Hur en eventuell motstridighet mellan den inkorporerade konventionen och annan lagstiftning ska avgöras måste avgöras med hjälp av allmänna rättsliga tolkningsprinciper.

En inkorporering av barnkonventionen innebär ett förtydligande av att rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn.Vidare innebär en inkorporering att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet.


Question: Hur kommer barn i Sverige att märka att barnkonventionen är lag?

Genom en inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag och därmed förtydligas att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering innebär att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet. En inkorporering av barnkonventionen bidrar enligt regeringen till att synliggöra barnets rättigheter och är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet där rättigheterna ses utifrån ett helhetsperspektiv. De samlade åtgärderna som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag.

De samlade åtgärder som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag. För att barnkonventionen ska få genomslag krävs vid sidan av en inkorporering en fortsatt transformering av barnkonventionens bestämmelser i nationell rätt. Därutöver krävs en kombination av olika åtgärder såsom vägledning, utbildning och samordning mellan olika aktörer på olika nivåer i samhället. I propositionen presenterar regeringen därför att en vägledning som kan utgöra ett stöd för hur man metodmässigt kan gå tillväga vid tolkning och tillämpning av barnkonventionen bör tas fram. Regeringen redovisar också de åtgärder som pågår för att öka kunskapen om barnkonventionen bland barn och unga, i kommuner, landsting och statliga myndigheter genom ett kunskapslyft. Vidare redogör regeringen även för behovet av ett fortsatt och systematiskt transformeringsarbete för att barnkonventionen fortsatt ska ge avtryck i lagstiftningen och synliggöras i förarbeten till lagstiftning där konventionen kan vara relevant. Regeringen har också beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med barnkonventionen. Kartläggningen syftar till att ge ett stöd i det fortsatta arbetet med transformering av barnkonventionens bestämmelser inom olika rättsområden. Regeringen redovisar även åtgärder för att bättre samordna dialogen med det civila samhällets organisationer i frågor som rör barnets rättigheter.

Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna. Regeringen anser att det behöver tydliggöras att Sveriges konventionsåtaganden enligt barnkonventionen ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksamhet och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. Genom inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Genom att barnkonventionen ges ställning som svensk lag, i kombination med stöd och kunskapshöjande insatser, bedöms ett barnrättsbaserat synsätt få genomslag i praktiken.

Barnrättighetsutredningens kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barns rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt, bland annat i fråga om principen om barnets bästa och barnets rätt att få uttrycka sina åsikter. Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna.

Konventionens bestämmelser blir genom inkorporering gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionen som helhet synligare och det blir tydligt att rättigheterna i konventionen hänger samman och ska tolkas i relation till varandra och finns samlade i en lag. Konventionen blir ett sammanhållet regelverk att förhålla sig till.

Den föreslagna inkorporeringen innebär i princip inte någon ny uppgift för tillämparna då lagstiftningen redan idag ska tolkas i enlighet med barnkonventionen (s.k. fördragskonform tolkning). Däremot innebär inkorporeringen ett förtydligande av att rättstillämparna ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn och tolka svenska bestämmelser i förhållande till barnkonventionen utifrån sedvanliga tolkningsprinciper. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionens bestämmelser gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporeringen av barnkonventionen innebär inte att den får företräde framför annan lagstiftning. Hur en eventuell motstridighet mellan den inkorporerade konventionen och annan lagstiftning ska avgöras måste avgöras med hjälp av allmänna rättsliga tolkningsprinciper.

En inkorporering av barnkonventionen innebär ett förtydligande av att rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn.Vidare innebär en inkorporering att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet.


Question: Hur förhåller sig andra lagar till barnkonventionen?

Genom en inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag och därmed förtydligas att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering innebär att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet. En inkorporering av barnkonventionen bidrar enligt regeringen till att synliggöra barnets rättigheter och är ett sätt att skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet där rättigheterna ses utifrån ett helhetsperspektiv. De samlade åtgärderna som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag.

De samlade åtgärder som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2017/18:186) i form av lag om FN:s konvention om barnets rättigheter, vägledning, kunskapslyft och ett fortsatt systematiskt transformeringsarbete ska ses som ett samlat paket för att konventionen ska få genomslag. För att barnkonventionen ska få genomslag krävs vid sidan av en inkorporering en fortsatt transformering av barnkonventionens bestämmelser i nationell rätt. Därutöver krävs en kombination av olika åtgärder såsom vägledning, utbildning och samordning mellan olika aktörer på olika nivåer i samhället. I propositionen presenterar regeringen därför att en vägledning som kan utgöra ett stöd för hur man metodmässigt kan gå tillväga vid tolkning och tillämpning av barnkonventionen bör tas fram. Regeringen redovisar också de åtgärder som pågår för att öka kunskapen om barnkonventionen bland barn och unga, i kommuner, landsting och statliga myndigheter genom ett kunskapslyft. Vidare redogör regeringen även för behovet av ett fortsatt och systematiskt transformeringsarbete för att barnkonventionen fortsatt ska ge avtryck i lagstiftningen och synliggöras i förarbeten till lagstiftning där konventionen kan vara relevant. Regeringen har också beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med barnkonventionen. Kartläggningen syftar till att ge ett stöd i det fortsatta arbetet med transformering av barnkonventionens bestämmelser inom olika rättsområden. Regeringen redovisar även åtgärder för att bättre samordna dialogen med det civila samhällets organisationer i frågor som rör barnets rättigheter.

Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna. Regeringen anser att det behöver tydliggöras att Sveriges konventionsåtaganden enligt barnkonventionen ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksamhet och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. Genom inkorporering ges barnkonventionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Genom att barnkonventionen ges ställning som svensk lag, i kombination med stöd och kunskapshöjande insatser, bedöms ett barnrättsbaserat synsätt få genomslag i praktiken.

Barnrättighetsutredningens kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barns rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt, bland annat i fråga om principen om barnets bästa och barnets rätt att få uttrycka sina åsikter. Det är regeringens bedömning att trots strategiska åtgärder och trots att barnets rättigheter fortlöpande transformerats in i gällande rätt och gett avtryck i ny lagstiftning har rättigheterna inte fått tillräckligt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Att barnkonventionen innebär skyldigheter på statlig och kommunal nivå har inte heller fått tillräckligt genomslag i verksamheterna.

Konventionens bestämmelser blir genom inkorporering gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionen som helhet synligare och det blir tydligt att rättigheterna i konventionen hänger samman och ska tolkas i relation till varandra och finns samlade i en lag. Konventionen blir ett sammanhållet regelverk att förhålla sig till.

Den föreslagna inkorporeringen innebär i princip inte någon ny uppgift för tillämparna då lagstiftningen redan idag ska tolkas i enlighet med barnkonventionen (s.k. fördragskonform tolkning). Däremot innebär inkorporeringen ett förtydligande av att rättstillämparna ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn och tolka svenska bestämmelser i förhållande till barnkonventionen utifrån sedvanliga tolkningsprinciper. Inkorporering klargör att annan lagstiftning som rör barn, t.ex. bestämmelser i föräldrabalken, utlänningslagen, skollagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänstlagen, ska tolkas utifrån konventionen i dess helhet och inte endast utifrån de bestämmelser som transformerats i respektive lag. Genom en inkorporering blir konventionens bestämmelser gällande som lag och kan, med reservation för att alla bestämmelser inte är direkt tillämpliga i varje enskilt fall, läggas till grund för myndigheters beslut i mål och ärenden även när barnkonventionens bestämmelser inte uttryckligen framgår av annan lagstiftning. Inkorporeringen av barnkonventionen innebär inte att den får företräde framför annan lagstiftning. Hur en eventuell motstridighet mellan den inkorporerade konventionen och annan lagstiftning ska avgöras måste avgöras med hjälp av allmänna rättsliga tolkningsprinciper.

En inkorporering av barnkonventionen innebär ett förtydligande av att rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av barnkonventionen vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn.Vidare innebär en inkorporering att barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter tydliggörs och kan därmed förväntas medverka till att barnet i högre grad hamnar i fokus i de situationer som gäller barnet.


Question: Jag studerar på universitet och är i slutet av min utbildning. Vilka möjligheter finns det för mig i EU:s institutioner?

Grundkravet är att du är anställd på myndighet eller inom regeringskansliet. Du som är intresserad bör ta upp frågan med din arbetsgivare om möjligheterna att åka ut som nationell expert. De flesta av Sveriges nationella experter finns på EU-kommissionen eller EU:s utrikestjänst, EEAS.

Det är sant att det är de tre vanligaste utbildningsbakgrunderna. Men svaret är nej, det måste man inte. Du med annan bakgrund är också efterfrågad. EU:s institutioner behöver till exempel kommunikatörer, ingenjörer, arkivarier, översättare, tolkar, agronomer och kemister.

Förberedelse är verkligen nyckeln till att klara uttagningsproven. Processen sker i flera steg med flera olika delprov och vi rekommenderar att man drar nytta av all den information och de utbildningstillfällen som Universitets- och högskolerådet, UHR, erbjuder. Det finns såväl stora årliga rekryteringsprocesser inriktade på generalister som smalare rekrytering av experter. Det är European Personnel Selection Office, Epso, som sköter hela processen och du kan hitta mer information på deras webbplats.

Du som är studerande och EU-intresserad ska förstås dra nytta av de goda möjligheterna till praktik, att vara så kallad stagiaire. Här får du möjlighet att omsätta din utbildning i praktiken och arbeta på något av kommissionens många generaldirektorat. En stor del av praktikplatserna är dessutom betalda!

Att förbereda sig för rekryteringens olika steg är bra men undersök också gärna andra möjligheter till jobb med EU-anknytning i Bryssel eller Luxemburg. Många som lyckas bra i rekryteringsprocesserna har EU-erfarenhet sedan tidigare. Om du är statligt anställd finns det ett par olika möjligheter till korttidstjänstgöring på en EU-institution.

Nej, det är inte sant. Att vara bra på franska är en klar fördel men också andra EU-språk meriterar. Du som vill in på EU:s institutioner gör klokt i att förutom engelska se till att du ligger på en hyfsad nivå i minst ytterligare ett av EU:s officiella språk, i första hand franska. Har du dessutom goda kunskaper i tyska, spanska eller italienska så är sannolikheten stor att du har nytta av dem på ett EU-jobb.

Ja, det gör det. Här finns tjänstekategorier både med och utan krav på akademisk utbildning, samt tillsvidareanställningar och tidsbegränsade anställningar. Du kan till exempel vara chaufför, sjuksköterska, pedagog, utbildare och rådgivare såväl som handläggare, inspektör, förhandlare, projektledare och analytiker.

På EU-kommissionen och Europaparlamentet arbetar 550 respektive 200 svenskar. På ministerrådet och utrikestjänsten jobbar 70 respektive 90 svenskar. Men vi får inte glömma bort EU-domstolen, de olika kommittéerna och EU:s olika byråer som erbjuder intressanta uppdrag inom flera expertområden. Bland myndigheterna finns till exempel europeiska läkemedelsmyndigheten, europeiska försvarsbyrån och europeiska kemikaliemyndigheten.


Question: Måste man vara ekonom, jurist eller statsvetare?

Grundkravet är att du är anställd på myndighet eller inom regeringskansliet. Du som är intresserad bör ta upp frågan med din arbetsgivare om möjligheterna att åka ut som nationell expert. De flesta av Sveriges nationella experter finns på EU-kommissionen eller EU:s utrikestjänst, EEAS.

Det är sant att det är de tre vanligaste utbildningsbakgrunderna. Men svaret är nej, det måste man inte. Du med annan bakgrund är också efterfrågad. EU:s institutioner behöver till exempel kommunikatörer, ingenjörer, arkivarier, översättare, tolkar, agronomer och kemister.

Förberedelse är verkligen nyckeln till att klara uttagningsproven. Processen sker i flera steg med flera olika delprov och vi rekommenderar att man drar nytta av all den information och de utbildningstillfällen som Universitets- och högskolerådet, UHR, erbjuder. Det finns såväl stora årliga rekryteringsprocesser inriktade på generalister som smalare rekrytering av experter. Det är European Personnel Selection Office, Epso, som sköter hela processen och du kan hitta mer information på deras webbplats.

Du som är studerande och EU-intresserad ska förstås dra nytta av de goda möjligheterna till praktik, att vara så kallad stagiaire. Här får du möjlighet att omsätta din utbildning i praktiken och arbeta på något av kommissionens många generaldirektorat. En stor del av praktikplatserna är dessutom betalda!

Att förbereda sig för rekryteringens olika steg är bra men undersök också gärna andra möjligheter till jobb med EU-anknytning i Bryssel eller Luxemburg. Många som lyckas bra i rekryteringsprocesserna har EU-erfarenhet sedan tidigare. Om du är statligt anställd finns det ett par olika möjligheter till korttidstjänstgöring på en EU-institution.

Nej, det är inte sant. Att vara bra på franska är en klar fördel men också andra EU-språk meriterar. Du som vill in på EU:s institutioner gör klokt i att förutom engelska se till att du ligger på en hyfsad nivå i minst ytterligare ett av EU:s officiella språk, i första hand franska. Har du dessutom goda kunskaper i tyska, spanska eller italienska så är sannolikheten stor att du har nytta av dem på ett EU-jobb.

Ja, det gör det. Här finns tjänstekategorier både med och utan krav på akademisk utbildning, samt tillsvidareanställningar och tidsbegränsade anställningar. Du kan till exempel vara chaufför, sjuksköterska, pedagog, utbildare och rådgivare såväl som handläggare, inspektör, förhandlare, projektledare och analytiker.

På EU-kommissionen och Europaparlamentet arbetar 550 respektive 200 svenskar. På ministerrådet och utrikestjänsten jobbar 70 respektive 90 svenskar. Men vi får inte glömma bort EU-domstolen, de olika kommittéerna och EU:s olika byråer som erbjuder intressanta uppdrag inom flera expertområden. Bland myndigheterna finns till exempel europeiska läkemedelsmyndigheten, europeiska försvarsbyrån och europeiska kemikaliemyndigheten.


Question: Hur fungerar rekryteringen till EU:s institutioner och hur gör jag för att maximera mina chanser att klara den?

Grundkravet är att du är anställd på myndighet eller inom regeringskansliet. Du som är intresserad bör ta upp frågan med din arbetsgivare om möjligheterna att åka ut som nationell expert. De flesta av Sveriges nationella experter finns på EU-kommissionen eller EU:s utrikestjänst, EEAS.

Det är sant att det är de tre vanligaste utbildningsbakgrunderna. Men svaret är nej, det måste man inte. Du med annan bakgrund är också efterfrågad. EU:s institutioner behöver till exempel kommunikatörer, ingenjörer, arkivarier, översättare, tolkar, agronomer och kemister.

Förberedelse är verkligen nyckeln till att klara uttagningsproven. Processen sker i flera steg med flera olika delprov och vi rekommenderar att man drar nytta av all den information och de utbildningstillfällen som Universitets- och högskolerådet, UHR, erbjuder. Det finns såväl stora årliga rekryteringsprocesser inriktade på generalister som smalare rekrytering av experter. Det är European Personnel Selection Office, Epso, som sköter hela processen och du kan hitta mer information på deras webbplats.

Du som är studerande och EU-intresserad ska förstås dra nytta av de goda möjligheterna till praktik, att vara så kallad stagiaire. Här får du möjlighet att omsätta din utbildning i praktiken och arbeta på något av kommissionens många generaldirektorat. En stor del av praktikplatserna är dessutom betalda!

Att förbereda sig för rekryteringens olika steg är bra men undersök också gärna andra möjligheter till jobb med EU-anknytning i Bryssel eller Luxemburg. Många som lyckas bra i rekryteringsprocesserna har EU-erfarenhet sedan tidigare. Om du är statligt anställd finns det ett par olika möjligheter till korttidstjänstgöring på en EU-institution.

Nej, det är inte sant. Att vara bra på franska är en klar fördel men också andra EU-språk meriterar. Du som vill in på EU:s institutioner gör klokt i att förutom engelska se till att du ligger på en hyfsad nivå i minst ytterligare ett av EU:s officiella språk, i första hand franska. Har du dessutom goda kunskaper i tyska, spanska eller italienska så är sannolikheten stor att du har nytta av dem på ett EU-jobb.

Ja, det gör det. Här finns tjänstekategorier både med och utan krav på akademisk utbildning, samt tillsvidareanställningar och tidsbegränsade anställningar. Du kan till exempel vara chaufför, sjuksköterska, pedagog, utbildare och rådgivare såväl som handläggare, inspektör, förhandlare, projektledare och analytiker.

På EU-kommissionen och Europaparlamentet arbetar 550 respektive 200 svenskar. På ministerrådet och utrikestjänsten jobbar 70 respektive 90 svenskar. Men vi får inte glömma bort EU-domstolen, de olika kommittéerna och EU:s olika byråer som erbjuder intressanta uppdrag inom flera expertområden. Bland myndigheterna finns till exempel europeiska läkemedelsmyndigheten, europeiska försvarsbyrån och europeiska kemikaliemyndigheten.


Question: Hur förbereder jag mig yrkesmässigt för att förbättra mina chanser i rekryteringen?

Grundkravet är att du är anställd på myndighet eller inom regeringskansliet. Du som är intresserad bör ta upp frågan med din arbetsgivare om möjligheterna att åka ut som nationell expert. De flesta av Sveriges nationella experter finns på EU-kommissionen eller EU:s utrikestjänst, EEAS.

Det är sant att det är de tre vanligaste utbildningsbakgrunderna. Men svaret är nej, det måste man inte. Du med annan bakgrund är också efterfrågad. EU:s institutioner behöver till exempel kommunikatörer, ingenjörer, arkivarier, översättare, tolkar, agronomer och kemister.

Förberedelse är verkligen nyckeln till att klara uttagningsproven. Processen sker i flera steg med flera olika delprov och vi rekommenderar att man drar nytta av all den information och de utbildningstillfällen som Universitets- och högskolerådet, UHR, erbjuder. Det finns såväl stora årliga rekryteringsprocesser inriktade på generalister som smalare rekrytering av experter. Det är European Personnel Selection Office, Epso, som sköter hela processen och du kan hitta mer information på deras webbplats.

Du som är studerande och EU-intresserad ska förstås dra nytta av de goda möjligheterna till praktik, att vara så kallad stagiaire. Här får du möjlighet att omsätta din utbildning i praktiken och arbeta på något av kommissionens många generaldirektorat. En stor del av praktikplatserna är dessutom betalda!

Att förbereda sig för rekryteringens olika steg är bra men undersök också gärna andra möjligheter till jobb med EU-anknytning i Bryssel eller Luxemburg. Många som lyckas bra i rekryteringsprocesserna har EU-erfarenhet sedan tidigare. Om du är statligt anställd finns det ett par olika möjligheter till korttidstjänstgöring på en EU-institution.

Nej, det är inte sant. Att vara bra på franska är en klar fördel men också andra EU-språk meriterar. Du som vill in på EU:s institutioner gör klokt i att förutom engelska se till att du ligger på en hyfsad nivå i minst ytterligare ett av EU:s officiella språk, i första hand franska. Har du dessutom goda kunskaper i tyska, spanska eller italienska så är sannolikheten stor att du har nytta av dem på ett EU-jobb.

Ja, det gör det. Här finns tjänstekategorier både med och utan krav på akademisk utbildning, samt tillsvidareanställningar och tidsbegränsade anställningar. Du kan till exempel vara chaufför, sjuksköterska, pedagog, utbildare och rådgivare såväl som handläggare, inspektör, förhandlare, projektledare och analytiker.

På EU-kommissionen och Europaparlamentet arbetar 550 respektive 200 svenskar. På ministerrådet och utrikestjänsten jobbar 70 respektive 90 svenskar. Men vi får inte glömma bort EU-domstolen, de olika kommittéerna och EU:s olika byråer som erbjuder intressanta uppdrag inom flera expertområden. Bland myndigheterna finns till exempel europeiska läkemedelsmyndigheten, europeiska försvarsbyrån och europeiska kemikaliemyndigheten.


Question: Finns det olika kategorier av jobb?

Grundkravet är att du är anställd på myndighet eller inom regeringskansliet. Du som är intresserad bör ta upp frågan med din arbetsgivare om möjligheterna att åka ut som nationell expert. De flesta av Sveriges nationella experter finns på EU-kommissionen eller EU:s utrikestjänst, EEAS.

Det är sant att det är de tre vanligaste utbildningsbakgrunderna. Men svaret är nej, det måste man inte. Du med annan bakgrund är också efterfrågad. EU:s institutioner behöver till exempel kommunikatörer, ingenjörer, arkivarier, översättare, tolkar, agronomer och kemister.

Förberedelse är verkligen nyckeln till att klara uttagningsproven. Processen sker i flera steg med flera olika delprov och vi rekommenderar att man drar nytta av all den information och de utbildningstillfällen som Universitets- och högskolerådet, UHR, erbjuder. Det finns såväl stora årliga rekryteringsprocesser inriktade på generalister som smalare rekrytering av experter. Det är European Personnel Selection Office, Epso, som sköter hela processen och du kan hitta mer information på deras webbplats.

Du som är studerande och EU-intresserad ska förstås dra nytta av de goda möjligheterna till praktik, att vara så kallad stagiaire. Här får du möjlighet att omsätta din utbildning i praktiken och arbeta på något av kommissionens många generaldirektorat. En stor del av praktikplatserna är dessutom betalda!

Att förbereda sig för rekryteringens olika steg är bra men undersök också gärna andra möjligheter till jobb med EU-anknytning i Bryssel eller Luxemburg. Många som lyckas bra i rekryteringsprocesserna har EU-erfarenhet sedan tidigare. Om du är statligt anställd finns det ett par olika möjligheter till korttidstjänstgöring på en EU-institution.

Nej, det är inte sant. Att vara bra på franska är en klar fördel men också andra EU-språk meriterar. Du som vill in på EU:s institutioner gör klokt i att förutom engelska se till att du ligger på en hyfsad nivå i minst ytterligare ett av EU:s officiella språk, i första hand franska. Har du dessutom goda kunskaper i tyska, spanska eller italienska så är sannolikheten stor att du har nytta av dem på ett EU-jobb.

Ja, det gör det. Här finns tjänstekategorier både med och utan krav på akademisk utbildning, samt tillsvidareanställningar och tidsbegränsade anställningar. Du kan till exempel vara chaufför, sjuksköterska, pedagog, utbildare och rådgivare såväl som handläggare, inspektör, förhandlare, projektledare och analytiker.

På EU-kommissionen och Europaparlamentet arbetar 550 respektive 200 svenskar. På ministerrådet och utrikestjänsten jobbar 70 respektive 90 svenskar. Men vi får inte glömma bort EU-domstolen, de olika kommittéerna och EU:s olika byråer som erbjuder intressanta uppdrag inom flera expertområden. Bland myndigheterna finns till exempel europeiska läkemedelsmyndigheten, europeiska försvarsbyrån och europeiska kemikaliemyndigheten.


Question: Hur får man jobb som nationell expert i EU:s institutioner?

Grundkravet är att du är anställd på myndighet eller inom regeringskansliet. Du som är intresserad bör ta upp frågan med din arbetsgivare om möjligheterna att åka ut som nationell expert. De flesta av Sveriges nationella experter finns på EU-kommissionen eller EU:s utrikestjänst, EEAS.

Det är sant att det är de tre vanligaste utbildningsbakgrunderna. Men svaret är nej, det måste man inte. Du med annan bakgrund är också efterfrågad. EU:s institutioner behöver till exempel kommunikatörer, ingenjörer, arkivarier, översättare, tolkar, agronomer och kemister.

Förberedelse är verkligen nyckeln till att klara uttagningsproven. Processen sker i flera steg med flera olika delprov och vi rekommenderar att man drar nytta av all den information och de utbildningstillfällen som Universitets- och högskolerådet, UHR, erbjuder. Det finns såväl stora årliga rekryteringsprocesser inriktade på generalister som smalare rekrytering av experter. Det är European Personnel Selection Office, Epso, som sköter hela processen och du kan hitta mer information på deras webbplats.

Du som är studerande och EU-intresserad ska förstås dra nytta av de goda möjligheterna till praktik, att vara så kallad stagiaire. Här får du möjlighet att omsätta din utbildning i praktiken och arbeta på något av kommissionens många generaldirektorat. En stor del av praktikplatserna är dessutom betalda!

Att förbereda sig för rekryteringens olika steg är bra men undersök också gärna andra möjligheter till jobb med EU-anknytning i Bryssel eller Luxemburg. Många som lyckas bra i rekryteringsprocesserna har EU-erfarenhet sedan tidigare. Om du är statligt anställd finns det ett par olika möjligheter till korttidstjänstgöring på en EU-institution.

Nej, det är inte sant. Att vara bra på franska är en klar fördel men också andra EU-språk meriterar. Du som vill in på EU:s institutioner gör klokt i att förutom engelska se till att du ligger på en hyfsad nivå i minst ytterligare ett av EU:s officiella språk, i första hand franska. Har du dessutom goda kunskaper i tyska, spanska eller italienska så är sannolikheten stor att du har nytta av dem på ett EU-jobb.

Ja, det gör det. Här finns tjänstekategorier både med och utan krav på akademisk utbildning, samt tillsvidareanställningar och tidsbegränsade anställningar. Du kan till exempel vara chaufför, sjuksköterska, pedagog, utbildare och rådgivare såväl som handläggare, inspektör, förhandlare, projektledare och analytiker.

På EU-kommissionen och Europaparlamentet arbetar 550 respektive 200 svenskar. På ministerrådet och utrikestjänsten jobbar 70 respektive 90 svenskar. Men vi får inte glömma bort EU-domstolen, de olika kommittéerna och EU:s olika byråer som erbjuder intressanta uppdrag inom flera expertområden. Bland myndigheterna finns till exempel europeiska läkemedelsmyndigheten, europeiska försvarsbyrån och europeiska kemikaliemyndigheten.