Com es diu 'farragoso, farragosa' en català?

En català l'adjectiu farragós, farragosa (o ferragós, farregós) no està recollit per la normativa. Segons el context en què aparegui es pot buscar un equivalent que expressi el mateix significat, com ara:confús, confusa
embullat, embullada
desmanegat, desmanegada
enrevessat, enrevessada
embolicat, embolicada
complicat, complicada
feixuc, feixuga
pesat, pesada
carregós, carregosa
Per exemple:
El llibre no el vaig acabar perquè era molt enrevessat.
Des del meu punt de vista té un estil massa feixuc.
Era una decisió complicada, però l'havia de prendre.


Per expressar tot allò 'susceptible d'ésser reconegut' es fan servir les formes normatives recognoscible, reconeixible o reconeixedor, reconeixedora. Per exemple:
És un poble fàcilment recognoscible per la seva església.
Té una manera de caminar molt reconeixible, fins i tot de lluny.
A partir d'aquests adjectius es poden formar els derivats irrecognoscible i irreconeixible.

Optimot, Departament de Política Lingüística, Generalitat de Catalunya


La denominació extrapolable és adequada per fer referència a allò que pot ésser extrapolat, ja que deriva del verb extrapolar, utilitzat habitualment en el sentit de treure conclusions, generalitzar. Tenint en compte aquesta informació, es pot dir, per exemple:
Les millores que proposeu no són extrapolables a tot el país.
Els resultats de l'enquesta són extrapolables a tot el territori.


Com es diu abajo firmante en català?
Es pot dir sotasignant en català?

En català, la forma equivalent de l'expressió castellana abajo firmante és sotasignat, sotasignada (i no sotasignant). Aquest nom designa la persona que ha posat la seva signatura al peu d'un escrit. Per exemple:
El sotasignat es compromet a complir la normativa.
Com a sinònims també es poden fer servir les formes infrascrit, infrascrita i sotaescrit, sotaescrita.


Mots amb sentit metalingüístic (cursiva)
Marcatge tipogràfic d'usos metalingüístics

Els mots o expressions amb sentit metalingüístic, és a dir, aquells sobre els quals es dona una informació lingüística, s'escriuen en cursiva. Per exemple:
El verb trucar és intransitiu, per exemple: He trucat a l'Andreu.
La partició sil·làbica del mot vosaltres és: vos-al-tres.
El topònim Múnic és una paraula plana.


L'expressió a base de significa 'prenent com a fonament'. Per exemple:
Ompliu la mànega de pastisseria a base de sucre, mantega i ous.
Aquest paviment està fet a base de formigó.
Cal tenir en compte que es fa un ús abusiu d'aquesta expressió en el sentit d'insistir o repetir-se una acció. En aquest cas, és preferible fer servir expressions com ara a còpia de, a força de, per mitjà de o bé mitjançant. Així doncs, en comptes de dir:
Sempre ha tret bones notes en història a base de memoritzar
Ja ho diuen: a base de males experiències vas madurant
és preferible dir:
Sempre ha tret bones notes en història a còpia de memoritzar
Ja ho diuen: per mitjà de males experiències vas madurant.


Com es diu sin prisa pero sin pausa en català?

L'expressió castellana sin prisa pero sin pausa, amb el significat de 'fer alguna cosa sense presses, però sense interrompre-la tampoc', té algunes expressions equivalents en català, segons el context:
camí llarg, passa curta
a poc a poc anirem lluny
de mica en mica s'omple la pica
moltes gotes fan un bassal
no perdre punt
anar fent
no perdre temps
Per exemple:
No corris tant que tots volem arribar a lloc: a poc a poc anirem lluny.
No vulguis anar tan de pressa: de mica en mica s'omple la pica.
Ves fent, no corris, que no en quedi cap de pendent.
No perdis temps que això s'ha de lliurar d'aquí a mitja hora.


Com es diu hacerse la boca agua en català?

L'expressió castellana hacerse la boca agua, amb el significat de pensar amb delit en el bon gust d'alguna menja, té diverses expressions equivalents en català, com ara: fer venir l'aigua (o aigua) a la boca; fer venir salivera. Per exemple:
L'aparador d'aquesta pastisseria fa venir aigua a la boca.
Pensar en aquella orxata em fa venir salivera.


L'expressió castellana pillar el toro a alguien (o pillarle el toro), amb el significat de 'no poder acabar alguna cosa en un termini determinat', té les següents expressions equivalents en català: el més calent és a l'aigüera, passar el temps volant, fer curt, acabar-se el temps. Per exemple:
D'aquí a mitja hora venen els convidats i el més calent és a l'aigüera.
Ha passat el temps volant i no he pogut acabar l'examen.
Va fer curt i va arribar deu minuts tard.


Com es diu entrar en razón en català?
Es pot dir entrar en raó en català?

La locució castellana entrar en razón es fa servir per indicar que una persona admet que una cosa és raonable. Aquest significat en català es pot expressar amb alguna de les locucions següents: posar-se a la raó, venir a la raó, entrar en raó. Per exemple:
El que demana és fora mida, hem de mirar que es posi a la raó.
Després de molt discutir ha vingut a la raó i ha vist que la seva resposta havia estat desproporcionada.
Has de mirar que entri en raó i que accepti les condicions del club.


Com es diu venir rodado en català?
Es pot dir venir rodat en català?

La locució verbal castellana venir rodado, amb el significat de 'passar, alguna cosa, casualment tal com es volia', té diverses expressions equivalents en català: anar rodat, venir que ni fet d'encàrrec, venir que ni fet exprés, venir que ni fet a mida, venir molt bé, venir a punt, venir a tall, venir de cara, venir a tomb, venir de primera, ser ras i llis, ser llis i pla, ser bufar i fer ampolles, com l'anell al dit, etc. Per exemple:
La negociació va anar rodada i va acabar bé.
Aquell premi li va venir que ni fet exprés.
La qüestió va venir de cara i la vam poder comentar amb tranquil·litat.
Vaig començar a preparar-me fort per a la competició i la resta ja va ser bufar i fer ampolles.


Com es diu 'ni corto ni perezoso' en català?

L'expressió castellana ni corto ni perezoso, amb el significat 'amb decisió, sense perdre temps', es pot traduir en català per les expressions següents: sense pensar-s'hi gaire, sense pensar-s'ho dues vegades, com aquell qui res, sense encomanar-se a Déu ni al diable, sense encomanar-se a Déu ni a santa Maria, etc. Per exemple:
Va abocar tot el que hi havia a la cassola a les escombraries sense pensar-s'ho dues vegades.
Va etzibar-li que no li agradava treballar en aquelles condicions com aquell qui res.
Se'n va a fer la volta al món sense encomanar-se a Déu ni al diable.


A diferència de determinats verbs compostos, com ara malgastar, que s'escriu amb els dos components aglutinats, l'expressió mal interpretar s'escriu amb els dos termes separats. Per exemple:
No em mal interpretis: jo no volia dir això (i no No em malinterpretis).
Ha mal interpretat les meves paraules (i no Ha malinterpretat les meves paraules).
Cal notar que per fer referència a aquest mateix significat també es pot fer servir l'adverbi malament a continuació del verb interpretar. Per exemple:
No m'interpretis malament: jo no volia dir això.
Ha interpretat malament les meves paraules.


L'expressió castellana dar juego, amb el significat d''afavorir o ser útil per a alguna cosa' i 'rendir', té els equivalents següents en català: donar joc, donar de si. Aquestes expressions es poden intensificar amb mots com molt, força, etc. Per exemple:
Aquell comentari va donar molt de joc.
És una peça de roba que pot donar força de si, en pot sortir ben bé un vestit.
Aquest treballador no dona més de si, fa més feina de la que pot assumir.
L'expressió donar joc en català té dos significats més. D'una banda, en l'àmbit esportiu significa facilitar la participació dels altres jugadors. Per exemple:
El migcampista sempre ha de donar joc.
D'altra banda, l'expressió donar joc també significa crear situacions difícils. Per exemple:
En Felip és un mal company. Només dona joc, intenta mantenir-te'n a distància.


L'adjectiu maleducat significa 'que és groller o inoportú'. S'escriu aglutinat perquè no és tan sols la suma de l'adverbi mal i el participi educat sinó que és el contrari de educat. Per exemple:
És un nen tan maleducat que diu una grolleria rere l'altra.
Cal tenir en compte, però, que si es vol construir l'expressió mal educat, és a dir, 'que ha tingut una educació deficient', cal escriure-la sense aglutinar, en oposició a ben educat. Per exemple:
Aquell nen ha estat molt mal educat; pobret, no se n'ha ocupat mai ningú.


En català, amb el significat de 'situar-se', es poden utilitzar les expressions següents: fer-se un lloc, fer-se un nom, obrir-se pas, obrir-se camí. Per exemple:
Ha sabut fer-se un lloc en el món del rock català.
Es va fer un nom entre les actrius de la seva època.
S'ha obert camí entre els millors paisatgistes de la ciutat.


Els adverbis conseqüentment i consegüentment tenen significats diferents.
L'adverbi conseqüentment significa 'd'una manera conseqüent'. Per exemple:
Si obressis conseqüentment tindries menys problemes de consciència.
En canvi, l'adverbi consegüentment equival a les locucions per consegüent, en conseqüència. Per exemple:
Les reduccions de personal, consegüentment, han comportat l'ampliació de la jornada laboral.
S'havia previst mal temps; consegüentment, van anul·lar l'excursió.


Com es diu chancla en català: xancla o xancleta?

Lèxic. Lèxic especialitzat. Indumentària. Confecció

El mot que designa la sabata lleugera, sense taló o que es porta a retaló és xancleta, i no xancla.


Gentilici del Pakistan: paquistanès o pakistanès?

L'adjectiu que significa relatiu o pertanyent al Pakistan o als seus habitants és pakistanès, pakistanesa. La forma paquistanès, paquistanesa no és adequada en català.


L'expressió de pressa, que significa ràpidament, s'escriu separadament. En canvi, no és adequada la forma depressa. Així doncs, en lloc d'escriure:
Veniu, depressa, que us mullareu!
Trobo que van massa depressa
cal escriure:
Veniu, de pressa, que us mullareu!
Trobo que van massa de pressa.


ajardinar o enjardinar?
ajardinat, ajardinada o enjardinat, enjardinada?

El verb que designa l'acció de convertir en jardí o adornar amb jardí o jardins és enjardinar. El participi és enjardinat, enjardinada. Per exemple:
Han enjardinat la zona que hi ha davant de l'institut.
Han decidit enjardinar la plaça.
El punt d'informació és al centre, al costat de la plaça enjardinada.
En canvi, les formes ajardinar, ajardinat i ajardinada no són adequades en català.


Com es diu dichoso en català?
Es pot dir ditxós, ditxosa en català?

En català, no s'accepta l'adjectiu ditxós, ditxosa, que de vegades trobem usat en un registre col·loquial. Així doncs, cal fer servir l'adjectiu més adequat segons el context.
Per fer referència a una persona que gaudeix de la felicitat, es pot fer servir algun dels adjectius següents: feliç, benaurat, benaurada, beneït, beneïda, sortós, sortosa... Per exemple, en comptes de:
Ditxosos els pobres d'esperit
Ditxosa tu, que no tens maldecaps econòmics
Se sent molt ditxós amb el naixement del seu fill
podem dir:
Benaurats els pobres d'esperit
Sortosa tu, que no tens maldecaps econòmics
Se sent molt feliç amb el naixement del seu fill.
Si el que es vol és expressar que alguna cosa o alguna persona ens resulta molesta, es pot fer servir davant del nom, segons el registre, l'adjectiu maleït, maleïda o expressions com renoi de, dimoni de, collons de, coi de, merda de...:
Maleït trànsit! Arribarem a misses dites!
Merda de nevera! S'espatlla cada dos per tres!
Dimoni de gata! Ens està destrossant els mobles!


L'expressió no en va està formada a partir de l'adverbi no i la locució adverbial en va, que significa 'd'una manera vana'. Per exemple:
Ha arribat el segon a la meta, no en va s'ha estat entrenant durant mesos!
La seva mort deixa un gran buit, no en va ha estat una de les persones més compromeses del nostre barri.


Es pot dir allargo en català?
Com es diu alargador en català?

Lèxic. Lèxic especialitzat. Indústria. Energia

La peça que serveix per augmentar la llargària d'un aparell o d'una estructura quan es col·loca entre dues altres peces o en un extrem s'anomena allargador. Per exemple:
Necessitem un allargador per al llum de la tauleta de nit.


rigurositat o rigorositat?
Com es diu rigurosidad en català?

El nom rigorositat (no pas rigurositat) està ben format des del punt de vista lingüístic, a partir de l'adjectiu rigorós i del sufix -itat, per expressar el significat de qualitat de rigorós. No obstant això, convé no abusar d'aquesta forma en detriment del nom del qual deriva: rigor.
Per exemple:
El rigor informatiu dels mitjans de comunicació perilla.
El rigor de l'hivern va fer estralls en la població de la zona.
La rigorositat del càstig excedeix els límits permesos.
Destaca la rigorositat amb què s'està organitzant el procés electoral.


Per designar la 'cursa de recorregut breu durant la qual els participants han de superar una sèrie de proves', el terme adequat és gimcana. Per exemple:
Tot el grup va participar en la gimcana de la Festa Major.
Les formes gincama, gincana, gimcama, gymkana, gymkhana i yincana no són adequades.


Lèxic. Lèxic especialitzat. Tecnologies de la informació i la comunicació

L'adjectiu castellà inalámbrico no es tradueix al català per inalàmbric (o inal·làmbric, inhalàmbric). Per designar un dispositiu o un sistema de telecomunicacions en què la comunicació elèctrica es duu a terme sense la necessitat de cables conductors, la forma adequada és sense fil. Per exemple:
telèfon sense fil
micròfon sense fil
mòdem sense fil


El substantiu sobrecost, amb el significat de cost afegit al que s'havia previst inicialment, és un mot ben format a partir del prefix sobre-, que significa abundància o excés, i el substantiu cost. Per exemple:
Les obres del clavegueram han tingut un sobrecost de 650.000 euros.


En català, els adverbis que expressen els significats de 'no més de', 'no altre que' o 'únicament', són solament o sols, i no solsament o solzament (encreuament de sols i solament). Per exemple:
Sols/solament fa una setmana que treballa a l'empresa. ('no més de')
Li va trucar solament/sols per pur interès. ('no altre que')
Hi ha persones que sols/solament volen viure acompanyades. ('únicament')


La forma catalana per fer referència a l'atractiu d'una persona o cosa que provoca admiració general és glamur, i no glamour. L'adjectiu derivat per expressar tot allò que té glamur és glamurós, glamurosa. Per exemple:
Vam anar a un acte on la gent anava molt elegant, s'hi respirava glamur.
La gent glamurosa no crida com els verdulaires.
Es va comprar un vestit ben glamurós, de cerimònia dels Oscar.


Com es diu paulatino en català?
Es pot dir paulatí, paulatina en català?

La forma paulatí, paulatina no és vàlida en català. Les denominacions per expressar que una cosa procedeix lentament, a poc a poc, per graus és progressiu, progressiva o bé gradual. Així doncs, en comptes de dir:
Fa cinc anys que observo la transformació paulatina d'aquest barri
cal dir:
Fa cinc anys que observo la transformació progressiva/gradual d'aquest barri.
Així mateix, en comptes de fer servir l'adverbi paulatinament, en català es pot optar per gradualment, progressivament o bé a poc a poc. Per exemple:
Amb els anys ha canviat gradualment. Abans era molt més conservador.


Per designar la llavor comestible de la noguera, coberta d'una fina pellofa bruna i dividida en dues meitats irregularment lobulades i migpartides, les formes normatives són nou o anou. Per exemple:
El seu berenar preferit era pa amb nous.
Cada any, quan érem al poble, anàvem a collir anous.


monitoritzar o monitorar?
monitorització o monitoratge?

Lèxic. Lèxic especialitzat. Ciències de la salut; Lèxic. Lèxic especialitzat. Medi ambient

monitorar
monitoratge
En l'àmbit de les ciències de la salut, el verb que designa l'acció de 'vigilar i supervisar l'evolució d'un fenomen o d'un procés per mitjà de determinats aparells o tècniques a fi de seguir el curs o l'estat d'un malalt' és monitorar. El substantiu corresponent és monitoratge. Per exemple:
Després de l'operació, encara va estar monitorat unes hores.
S'han instal·lat un conjunt d'equips que permetran el monitoratge de diversos pacients.
Aquests termes s'utilitzen en diversos àmbits d'especialitat. El verb monitorar, en aquests casos, té el significat d''observar, mesurar o avaluar un fenomen o un procés a fi de poder realitzar, en cas necessari, intervencions correctores'. Per exemple:
L'objectiu és monitorar les emissions de residus al medi ambient.
S'ha establert una xarxa de monitoratge per controlar la conservació d'aquesta espècie autòctona.
Les formes monitoritzar i monitorització no són adequades.


Com es diu financiación en català: financiació o finançament?

finançament
El nom que fa referència a l'acció de finançar, en català és finançament, i no financiació (ni finançació). Per exemple:
Aquest any han rebut poc finançament públic i no podran tirar endavant el projecte.


malaltia
En català, el mot que designa l'alteració en l'estat del cos o d'algun òrgan que interromp o pertorba les funcions vitals, la pertorbació de l'estat de salut és malaltia, i no enfermetat. Per exemple:
El van haver d'ingressar perquè patia una malaltia pulmonar (i no una enfermetat pulmonar).
Aquesta malaltia s'ha de tractar amb antibiòtics (i no Aquesta enfermetat).
En el tríptic s'esmenten les malalties més comunes de l'edat infantil (i no les enfermetats més comunes).


Com es diu empatizar en català?
Es pot dir empatitzar en català?

Dins de l'àmbit de la psicologia, la denominació catalana adequada que expressa el fet de percebre i comprendre el comportament, les emocions i els sentiments d'una altra persona és empatitzar. Per exemple:
Un dels objectius del taller és ensenyar als pares a empatitzar amb els fills.
Així mateix, per extensió de significat, es pot fer servir en un àmbit més general. Per exemple:
Sempre ha empatitzat amb els partits ecologistes.


Com es diu enfoque en català: enfoc o enfocament?

L'acció o l'efecte d'enfocar en català s'anomena enfocament, no pas enfoc. Per exemple:
Si modifiques l'enfocament de la fotografia n'augmentaràs la profunditat.
Han optat per un enfocament transversal de la qüestió.


Lèxic. Lèxic especialitzat. Llengua. Literatura

microrelat
La denominació catalana adequada per designar un relat molt breu, generalment no més llarg d'una pàgina, que té la particularitat d'insinuar una trama i de posar el lector en una situació de sorpresa per un sentit ocult o un doble sentit, és microrelat. Per exemple:Enguany a la xarxa els usuaris han enviat microrelats molt ben fets perquè fan volar la imaginació.
Es tracta d'un mot compost a partir del prefix micro- (que vol dir 'petit') i el nom relat: microrelat, i no microrrelat.


Com es diu chulo en català?
Es pot dir xulo, xula en català?

L'adjectiu xulo, xula, que prové del castellà chulo, chula i que trobem usat en contextos familiars, en català es pot substituir per un dels equivalents següents, segons el context:
'Cosa bonica, graciosa': bufó, bonic, maco, vistós, guapo, graciós, fantàstic, genial. Si el context ho permet també es pot fer servir l'expressió m'encanta. Per exemple:
M'he comprat una gavardina molt guapa.
Ha après a fer uns ninots de ganxet molt bufons!
Els veïns del poble han organitzat un mercat de segona mà, m'encanta!
'Persona que tot ho fa per presumpció, per fer-se veure': fanfarró, fatxenda, fanfàrria, presumit, arrogant, prepotent, pinxo, perdonavides, provocador, desvergonyit, pocavergonya. Per exemple:
No siguis fatxenda perquè després ho hauràs de demostrar.
És tan presumit que s'emmiralla a la pantalla del mòbil.
És una desvergonyida, avui s'ha tornat a encarar amb el professor.
'Persona que afavoreix o explota la prostitució': proxeneta, macarró, arlot.
Per exemple:
Detenen un proxeneta per haver explotat sexualment una menor.
El seu macarró li va clavar una pallissa tan forta que va quedar baldada.


En una oració, el complement directe (CD) és aquell que expressa  sobre què o qui recau directament l'acció del verb. Aquest complement, habitualment, està format per un substantiu (o un conjunt de mots que el tenen com a nucli), un pronom, o una oració subordinada, que fan referència a una cosa, animal o persona. Per exemple:
He vist els nens.
La Berta el recorda.
M'ha dit que vindria.
He decidit arribar més tard.
En aquestes frases, els nens, el pronom el, que vindria i arribar més tard són els complements directes, és a dir, els elements que reben directament l'acció del verb: els nens són les persones vistes, el representa la persona, l'animal o l'objecte recordat, que vindria és la cosa que s'ha dit i arribar més tard és la cosa que s'ha decidit.
Habitualment el complement directe no porta preposició, tot i que hi ha algunes excepcions en què s'usa la preposició a.
El complement directe es pot substituir per diversos pronoms:
1a pers.2a pers.3a pers. determinat3a pers. reflexiu o recíprocIndeterm.Neutresing.emetel, la, l'esenhopl.ensusels, lesesenho
Per exemple:
Em va estirar fins a fer-me caure.
Ens van expulsar de la sala perquè vam fer massa xivarri.
Et van portar amb cotxe?
Us dutxeu abans de dinar.
En Julià l'ha penjat.
La mestra les ha portades.
Ella es pentina mentre ells s'afaiten.
En Jordi en compra tres.
—M'has portat allò?
—Sí, sí que t'ho he portat.


Verbs transitius i intransitius
'En què li puc atendre?' o 'En què el puc atendre?'

En català, com en altres llengües, hi ha verbs transitius i intransitius. Els verbs transitius són els que porten un complement directe (CD), que expressa sobre què o qui recau directament l'acció del verb. Habitualment aquest complement no va introduït per cap preposició. Són verbs transitius:  abraçar, caçar, destorbar, etc. Per exemple:
En Joan abraça la Maria (la Maria és el CD).
En Pere caça perdius (perdius és el CD).
No destorbis la mare (la mare és el CD).
En canvi, són verbs intransitius aquells que no porten un complement directe, com ara arrelar, jeure, llampegar, etc. Per exemple:
Els geranis han arrelat.
El gos jau.
Va començar a llampegar.
Per saber si un verb és transitiu o intransitiu es pot consultar el diccionari. Aquesta informació consta al davant de la definició. Per exemple:
cantar
1 1 v. tr. Produir sons musicals d'una composició musical per mitjà de la veu.
trucar
1 1 v. intr. Donar trucs a una porta, a una finestra, etc., per demanar que obrin.
En el primer verb l'abreviatura v. tr. indica que és un 'verb transitiu' i en el segon, v. intr., indica que és un 'verb intransitiu'.
Cal saber si un verb és transitiu o intransitiu per poder triar el pronom que substitueix un complement, sigui directe o indirecte.
En el cas del complement directe els pronoms el, la (l'), els, les es poden confondre amb els de complement indirecte, que són li, per al singular, i els, per al plural, i a la inversa. Per exemple:
En què el puc atendre? (i no En què li puc atendre).
Li agrada molt aquest recull de contes (i no L'agrada molt aquest recull de contes).


Majúscules i minúscules d'entitats juridicopúbliques i religioses
Majúscules i minúscules de administració, govern, estat i església

Els noms administració, govern, estat i església s'escriuen amb majúscula inicial quan designen una institució concreta. Els adjectius i els complements del nom que els acompanyen, però, s'escriuen sempre amb minúscules. Per exemple:
l'Administració catalana
l'Administració local
els òrgans de l'Administració pública
l'Administració tributària
l'Administració de justícia
el Govern tripartit
el Govern britànic
el Govern central
l'Estat espanyol
l'Estat francès
els pressupostos de l'Estat (si fa referència a un estat concret)
l'Església catòlica
l'Església anglicana
casats per l'Església
En canvi, s'escriuen amb minúscula inicial les denominacions genèriques i els plurals aglutinadors. Per exemple:
una administració eficaç
qualsevol administració local
l'administració electrònica
les administracions públiques
el govern municipal
equip de govern
els governs democràtics
un estat propi
un cop d'estat
l'estat del benestar
els estats europeus
s'han casat a l'església del barri (edifici)
les esglésies de tot el món (edifici)


Per designar la 'moralitat simplista, entesa pejorativament' en català es poden fer servir les formes moralitat simplista, moralitat falsa, moralitat superficial, entre d'altres. Per exemple:
Aquesta llei amaga una moralitat tan simplista que sembla d'una altra època.
La forma equivalent en castellà és moralina.


Com es diu con la que está cayendo en català?
Es pot dir amb la que està caient en català?

L'expressió castellana con la (o lo) que está cayendo en català equival a anar mal dades, i significa en aquesta situació tan dolenta. Per exemple:
Van mal dades, no crec que trobi feina ara per ara.
Segons el context, amb un significat similar, es poden fer servir les expressions haver-hi mar de fons o ploure sobre mullat. Per exemple:
Amb aquest mar de fons, no goso demanar-li si vindrà a passar el cap de setmana amb nosaltres.
Com pots dir que tot va com una seda, si plou sobre mullat.


Es pot dir no tenir volta de full en català?
Com es diu no tener vuelta de hoja en català?

L'expressió castellana no tener vuelta de hoja, que té el significat de ser irrefutable, no té una traducció literal en català. Aquest mateix significat es pot expressar, per exemple, amb les frases fetes següents: anar a missa, no tenir retop, poder pujar-hi de peus, ser clar com l'aigua, posar les mans al foc, etc. Per exemple:
Les raons que ha donat per quedar-se van a missa.
Si ell diu que no hi és, ja hi pots pujar de peus.
Que no li ha agradat que diguessis que no vindries aquest cap de setmana és clar com l'aigua.
Posaria les mans al foc que això que ha dit no és veritat.


'veure' o 'veure-hi'?
Pronoms sense valor sintàctic
Verbs amb pronom feble inherent

Hi ha una sèrie de verbs que estan fixats amb un o més pronoms febles i adopten un significat especial. Per exemple, veure-hi significa 'tenir el sentit de la vista', haver-se-les vol dir 'discutir' i no ser-hi tot significa 'ser boig'. Així doncs, no és el mateix dir:
No veu bé l'escenari des d'aquí
A les culpables, va haver-les de conèixer
Al bar hi eren tots els seus amics
que dir:
No hi veu gens
(equivalent a 'tenir el sentit de la vista')
Va haver-se-les amb l'agressor (equivalent a 'barallar-se')
Al bar va conèixer un noi que no hi era tot (equivalent a 'ser boig').
Així, en els últims exemples el verb i el pronom feble estan lexicalitzats i, per tant, aquest pronom no fa cap funció sintàctica dins de l'oració, a diferència dels primers exemples.


Com es diu buen sabor de boca, mal sabor de boca en català?
Es pot dir bon gust de boca, mal gust de boca en català?

Per expressar que alguna cosa que s'acaba de menjar deixa bon gust, en català es pot utilitzar l'expressió deixar bona boca. Per exemple:
Aquest arròs deixa bona boca.
Aquesta expressió també vol dir deixar una bona sensació. Amb aquest mateix significat, es poden utilitzar les expressions següents: fer bo de, entrar per l'ull dret, entrar pels ulls, fer el pes, etc. Per exemple:
El discurs final va deixar bona boca.
La presentació del projecte va entrar per l'ull dret.
Crec que la conclusió de la tesi no els va acabar de fer el pes.
Paral·lelament, per expressar que alguna cosa que s'acaba de menjar deixa mal gust es poden utilitzar les expressions deixar mala boca, tenir mal paladar. Per exemple:
El vi que ens han servit ens ha deixat mala boca.
L'expressió deixar mala boca també vol dir causar mala impressió. Amb aquest mateix significat, també es poden utilitzar les expressions següents: fer mal efecte, fer de mal veure, fer mala espina, etc. Per exemple:
Les seves ironies em van deixar mala boca.
Aquesta justificació fa mala espina.


Oracions de relatiu: explicatives i especificatives
Oracions de relatiu: amb coma o sense coma?
Els turistes, que estaven marejats,... i Els turistes que estaven marejats...

Quan una oració de relatiu complementa un nom que la precedeix (l'antecedent), s'anomena adjectiva perquè fa la funció que faria un adjectiu, és a dir, de complement del nom. Per exemple:
El noi que xerra equival a El noi xerraire
L'home que bada equival a L'home badoc
Les oracions de relatiu adjectives poden ser de dos tipus: explicatives (o no restrictives) i especificatives (o restrictives).
a) Les oracions de relatiu explicatives afegeixen una informació addicional, que no és necessària per comprendre el sentit global de la frase. Generalment, aquestes oracions s'escriuen entre comes. Per exemple:
Els turistes, que estaven marejats, van baixar de l'autocar (s'afegeix una informació, que els turistes estaven marejats, però aquesta oració no modifica el sentit general de la frase).
b) Les oracions de relatiu especificatives, tal com el seu nom indica, especifiquen el nom al qual es refereixen, és a dir, determinen de quin element parlen dins d'un grup. Aquestes oracions s'escriuen sense comes. Per exemple:
Els turistes que estaven marejats van baixar de l'autocar (s'especifica quins turistes, de tot el grup, van baixar de l'autocar: només els que estaven marejats).
Cal tenir en compte que hi ha noms que no poden portar una oració especificativa, ja que fan referència a elements únics i, per tant, no es poden restringir. Es tracta dels casos següents:
1. En general, amb els noms propis de lloc i de persona. Per exemple:
Viu a València, que té carrerons preciosos.
L'Anna, que viu a Figueres, sempre agafa el cotxe per anar a treballar.
Ara bé, hi ha contextos en què és possible l'ús d'una oració especificativa amb aquests noms propis. Per exemple:
La València que més m'agrada és la gòtica (el topònim València s'usa com un nom comú, i per aquest motiu hi apareix l'article).
Avui vindrà a la reunió l'Anna que viu a Figueres (se sobreentén que a la reunió hi assisteixen diverses persones que es diuen Anna però només una viu a Figueres).
2. En general, amb els pronoms personals. Per exemple:
Ells, que no saben de què va el tema, han fet cara de no entendre res.
Vosaltres, que sempre esteu de gresca, no heu fet la feina.


Pronoms relatius amb antecedent en funció de subjecte: que o el qual?
el noi el qual ha vingut o el noi que ha vingut?

Dins d'una oració de relatiu adjectiva (és a dir, aquella que fa referència a un antecedent explícit i el complementa), quan el pronom fa la funció de subjecte es fa servir que o el qual segons el tipus d'oració.
1. En oracions explicatives
En general s'usa el pronom relatiu que en les oracions explicatives (o no restrictives). Per exemple:
Hi podria venir el teu germà, que sempre té ganes de fer excursions.
També és possible fer servir el pronom relatiu el qual (la qual, els quals, les quals) en les oracions explicatives, especialment si l'oració de relatiu no està intercalada a l'oració principal. Per exemple:
Hi podria venir el teu germà, el qual sempre té ganes de fer excursions.
2. En oracions especificatives
Només és possible l'ús del pronom relatiu que en les oracions especificatives (o restrictives), i no el qual. Per exemple:
El noi que ha vingut ho té tot aprovat. (i no El noi el qual ha vingut...)
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.4.2.1)


Pronoms relatius amb antecedent humà: qui, que o el qual?
l'home qui ha vingut o l'home que ha vingut?

En les oracions de relatiu adjectives en què l'antecedent del relatiu és humà, es poden fer servir els pronoms que, qui o el qual (la qual, els quals, les quals), segons el cas.
1. En funció de subjecte, es fa servir el pronom relatiu que en les relatives especificatives i en les explicatives. En les explicatives, a més a més, també es pot fer servir el relatiu el qual. Per exemple:
El professor que imparteix aquesta assignatura és anglès.
Hem saludat el Sergi, el qual / que participa en aquesta cursa.
Per tant, en funció de subjecte no es pot fer servir el pronom qui i no serien possibles frases com El professor qui imparteix l'assignatura... o Hem saludat el Sergi, qui participa...
2. En funció de complement directe, generalment es fa servir el relatiu que, tot i que també es pot fer servir a qui o el qual (en alguns contextos, al qual), sobretot en les relatives explicatives. Per exemple:
Vaig convidar a dinar els meus cosins, que / a qui / els quals no veia des de Nadal.
3. Quan el relatiu fa la funció de complement preposicional, es fan servir el qual i qui, i fins i tot, en determinats contextos, què. Per exemple:
La noia de qui es va enamorar és la meva cosina.
La noia de la qual es va enamorar és la meva cosina.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.4.2.1, 27.4.2.2 i 27.4.2.3)


En català, per indicar que algú estudia o s'aplica intensament a fer alguna cosa, es pot usar, per exemple, una expressió com ara: fer colzes o cremar-se les celles. Per exemple:
L'Ariadna va haver de fer colzes per aprovar les oposicions.
En Jordi es va cremar les celles amb els exàmens de la selectivitat.


Relatiu locatiu: on, en què, en el qual
on o a on?

El relatiu de lloc on es fa servir per indicar tant una localització ('lloc on') com una direcció ('lloc cap a on', per exemple). Es pot usar tot sol o bé amb la preposició a, malgrat que és més freqüent usar-lo tot sol.
1. Localització
El president arriba ara a l'edifici on farà la declaració.
Aviam (a) on trobem lloc per dinar avui.
Quan s'indica una localització, a banda del relatiu on també es pot fer servir en què o en el qual (en la qual, en els quals, en les quals), excepte si l'antecedent és un nom propi de lloc. Per exemple:
La casa on / en què / en la qual viu és del segle XVIII.
Viatjarem a Noruega, on passarem les vacances (i no ...a Noruega, en la qual / en què passarem les vacances).
2. Direcció
Amb valor de direcció, el pronom on pot usar-se amb altres preposicions relacionades amb l'espai (per, des de, cap a, fins a, etc.). En aquests casos també és possible fer servir el pronom relatiu el qual (la qual, els quals, les quals), acompanyat de la preposició, però no el pronom què. Per exemple:
El riu s'ha emportat el pont per on vam passar / pel qual vam passar (i no ...el pont per què vam passar).
El poble des d'on / des del qual t'escric és molt petit (i no El poble des de què t'escric...).
Cal recordar que no són adequades formes com en el què (o en la què, en els què, en les què), al què (o a la què, als què, a les què), entre d'altres. Per exemple:
L'edifici en què treballa / en el qual treballa / on treballa (i no L'edifici en el què treballa).
Un cas molt especial el constitueixen aquelles oracions en què el relatiu depèn d'un sintagma preposicional i tant aquest sintagma com el relatiu tenen la mateixa preposició. En aquest cas, es pot elidir la preposició de la relativa i fer servir el pronom que, sempre que hi hagi un antecedent explícit. Per exemple:
Ho han trobat en el calaix que ho havíem deixat (o bé ...en el calaix on ho havíem deixat / ...en el calaix en què ho havíem deixat / ...en el calaix en el qual ho havíem deixat).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.6.2)


Oracions de relatiu adjectives amb antecedent oracional
Relatiu neutre: 'la qual cosa', 'cosa que', 'fet que'
'Ha vingut la seva mare, el que l'ha sorprès' o 'Ha vingut la seva mare, la qual cosa l'ha sorprès'?

De vegades l'antecedent d'una oració de relatiu no és un nom, sinó una oració. Quan passa això, la frase de relatiu sempre és explicativa (no restrictiva), i, per tant, se separa de l'oració precedent amb una coma. Per exemple:
Ha vingut la seva mare, la qual cosa l'ha sorprès molt (el pronom relatiu la qual cosa fa referència a ha vingut la seva mare).
En aquest tipus d'oracions de relatiu, es fan servir tant el pronom relatiu la qual cosa, com la construcció formada per un nom (generalment és cosa, fet, tot i que pot ser qualsevol altre) + que . En canvi, en aquests casos no són possibles les formes el que, el qual (ni lo que o lo qual). Per exemple:
Ha vingut la seva mare, cosa que l'ha sorprès molt (i no ...el que l'ha sorprès).
Va estudiar fisioteràpia, decisió que li va obrir moltes portes.
El pronom relatiu neutre la qual cosa també pot anar darrere de preposició, si escau. També es pot fer servir la construcció formada pel nom usat com a antecedent + preposició + què (cosa de què, fet amb què, etc.) o el nom usat com a antecedent + preposició + el qual (cosa de la qual, fet amb el qual, etc.). Per exemple:
Ha aprovat l'examen, amb la qual cosa no comptava.
Ha aprovat l'examen, cosa amb què no comptava.
Ha aprovat l'examen, fet amb el qual no comptava.


Relatiu temporal: el dia que va néixer o el dia en què va néixer?

Quan el pronom relatiu té un valor temporal, pot adoptar diverses formes: que, en què, en el qual i quan. La possibilitat de fer servir una forma o una altra dependrà del tipus d'antecedent del relatiu o bé del tipus d'oració de relatiu, si és explicativa o especificativa.
1. Relatiu que, en què, en el qual
Quan l'oració de relatiu té com a antecedent un sintagma nominal o preposicional, es pot fer servir que, en què o en el qual (en la qual, en els quals, en les quals). Per exemple:
L'any que / en què / en el qual va néixer el meu fill hi va haver molts incendis forestals.
Som en l'època que / en què / en la qual els aiguats són més freqüents.
En canvi, quan l'antecedent és un adverbi o un sintagma nominal amb un comportament adverbial (és a dir, que situa una situació respecte del moment en què es parla, com ara l'endemà o la setmana que ve, que faran referència a un dia o un altre segons el moment que es diguin), s'utilitza que (i no en què ni en el qual). Per exemple:
Aleshores que encara no existien els mòbils, era important precisar el lloc de les cites.
L'endemà al matí que plovia, vaig marxar cap a Marràqueix.
2. Relatiu quan
Sempre que l'oració de relatiu sigui explicativa, també es pot fer servir la forma quan. Per exemple:
L'any 2009, quan va néixer el meu fill...
Aleshores, quan encara no existien els mòbils...
Va ser a l'època del seu pare, quan encara no existien els mòbils.
Un cas específic en què no és possible en el qual (en la qual, en els quals, en les quals) és en les oracions que tenen com a antecedent un nom propi que fa referència a un dia o un conjunt de dies (Pasqua, Setmana Santa...) o bé un número amb què es designa un any. Per exemple:
Per Nadal, quan / en què / que es reuneix tota la família... (i no Per Nadal, en el qual es reuneix tota la família...)
Des de 1998, quan / en què / que es va crear la comissió... (i no Des de 1998, en el qual es va crear la comissió...)
En canvi, són adequats casos com ara El dia de Nadal, en el qual es reuneix tota la família... o Des de l'any 1998, en el qual es va crear la comissió..., en què hi ha el nom dia i any, respectivament, com a nucli de l'antecedent.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.6.1)


'la casa on hi vivia' o 'la casa on vivia'?
Duplicacions pronominals en oracions de relatiu

El pronom o adverbi que introdueix una oració subordinada de relatiu, a part de fer de nexe entre l'oració principal i la subordinada, desenvolupa una funció sintàctica determinada dins d'aquesta oració. Per exemple:
La casa on vivia la Clara era molt gran (l'adverbi on fa de complement de lloc del verb vivia: la Clara vivia a la casa).
De vegades, en registres informals aquest relatiu apareix duplicat per un pronom feble que fa la mateixa funció. Per exemple:
La casa on hi vivia la Clara era molt gran (l'adverbi on i el pronom feble hi fan la mateixa funció).
Ara bé, en registres formals, no és adequat posar-hi el pronom feble i, per tant, no hi ha duplicació pronominal. Per exemple:
Va escriure una obra de la qual es va publicar una edició en català (i no Va escriure una obra de la qual se'n va publicar una edició en català).


Pronom relatiu en complements preposicionals: el qual, qui o què
el tema del que parles o el tema de què parles?

Quan s'usa un pronom relatiu per fer de complement preposicional d'una oració de relatiu adjectiva, es pot optar pels pronoms el qual, qui i què segons el context.
1. El qual
El pronom relatiu el qual (la qual, els quals, les quals) pot referir-se tant a persones com a coses. Es fa servir amb la major part de preposicions, tant tòniques (sobre, entre, damunt, etc.) com àtones (a, de, amb, etc.), i amb les locucions (en contra de, a favor de, al voltant de, etc.). Per exemple:
L'actriu de la qual parles tenia una casa a Cadaqués.
Es va posar en contacte amb la família a la qual fas referència.
Encara no he acabat de pintar la paret sobre la qual t'has recolzat.
Els nois en contra dels quals has parlat tenen tota la raó.
Està contenta amb la nova il·lustradora, amb la qual podrà treballar millor.
2. Qui
El pronom relatiu qui s'usa per fer referència a persones. Es pot fer servir amb moltes preposicions i locucions prepositives. Cal tenir en compte que no s'usa amb damunt o davall (sí que és possible amb damunt de i davall de), ni amb locucions com respecte a o per consideració a, casos en què es fa servir el pronom el qual. Per exemple:
L'actriu de qui parles tenia una casa a Cadaqués.
El polític a favor de qui et poses té un discurs molt buit.
La Núria, per consideració a la qual (i no a qui) van tancar la porta de la sala, encara no s'havia decidit.
3. Què
El pronom relatiu què habitualment fa referència a coses, malgrat que, de vegades, en les relatives especificatives (o restrictives) pot tenir un antecedent humà (en aquests casos, però, és més habitual la forma qui). S'usa amb les preposicions a, de, en, amb, sobre i, en determinats contextos, per. Per exemple:
El tema de què parles no m'interessa gens.
Em fa mal recordar les penúries per què vaig haver de passar.
No em refio de la persona amb què ha contactat (però millor amb qui ha contactat).
Finalment, en els registres informals també es troba l'estructura formada per una preposició + article + que (o què) o qui, però cal recordar que aquesta construcció no és acceptable en els registres formals. Per exemple, en els registres formals es diu Els arguments en què es basa no s'aguanten, i no Els arguments en els què es basa no s'aguanten, o He escrit una novel·la, sobre la qual versarà la meva xerrada, i no He escrit una novel·la, sobre la que versarà la meva xerrada.
Ara bé, cal distingir aquests casos de les frases en què l'antecedent està elidit i, per tant, és adequat fer servir l'article seguit del relatiu que. Per exemple:
He agafat colors del pot de fusta i no del que és metàl·lic (equivalent a He agafat colors del pot de fusta i no del pot que és metàl·lic).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.4.2.3)


Relatiu col·loquial amb el nexe que: L'església que el campanar és romànic

En registres col·loquials, s'utilitza una construcció que consisteix a introduir una oració de relatiu per mitjà del nexe que. Atès que aquest que no duu a terme cap funció sintàctica dins de l'oració de relatiu, aquesta funció l'ha d'exercir un altre element:
1. Generalment, un pronom feble. Per exemple:
És una tela que se'n fan vestits molt bonics.
Busco un local que hi pugui assajar sense molestar els veïns.
2. En algun cas, un possessiu. Per exemple:
Ha decidit jubilar-se l'home que el seu fill és metge.
3. Quan cap de les altres opcions no és viable, es pot donar el cas que no hi hagi cap element que faci aquesta funció. Per exemple:
Hem anat a una casa rural que les finestres no tancaven bé.
Ara bé, aquestes construccions són pròpies de registres col·loquials. En registres formals, cal fer servir les formes corresponents del relatiu. Per exemple:
És una tela de la qual es fan vestits molt bonics.
Busco un local on pugui assajar sense molestar els veïns.
Ha decidit jubilar-se l'home el fill del qual és metge.
Hem anat a una casa rural les finestres de la qual no tancaven bé.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.7.1)


Les oracions subordinades de relatiu sense antecedent: el que o el què?
demana el què vulguis o demana el que vulguis?

En les oracions de relatiu, l'antecedent del pronom relatiu pot ser explícit o no. En el primer cas, l'oració relativa és adjectiva, i en el segon, és substantiva. Per exemple:
La casa que vull té una terrassa davant de mar (oració relativa adjectiva: l'antecedent del relatiu que és la casa).
El que vull no té preu (oració relativa substantiva: no hi ha cap antecedent explícit).
Quan el relatiu no té un antecedent explícit i equival a un conjunt de coses no específic, es poden fer servir les construccions el que, allò que o això que, que poden anar precedides de tot. Per exemple:
Allò que dius no té cap sentit.
Fes tot el que vulguis.
Cal recordar que l'expressió el què, formada per l'article el + el pronom interrogatiu què substantivat, no és adequada en aquests casos. Per exemple:
Demana-li el que necessitis (i no ...el què necessitis).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.5.2)


Lèxic. Lèxic especialitzat. Alimentació. Gastronomia

coqueta
La denominació adequada per fer referència a un menjar de forma rodona fet a base de cereals (arròs, blat de moro, blat, etc.), sovint de fabricació industrial, concebut per ser consumit entre àpats o com a acompanyament, és coqueta. Per exemple:
Per poder aguantar fins a l'hora de dinar he menjat una coqueta de blat de moro.
Va comprar un paquet de coquetes d'arròs.
En castellà, la forma equivalent és tortita.


Demostratius sense nom explícit: aquest, aquesta; aquell, aquella

Els determinants demostratius (aquest, aquesta, aquests, aquestes; aquell, aquella, aquells, aquelles) es poden usar sense un nom o sintagma nominal explícit, si pel context es dedueix a què fan referència. Per exemple:
Aquesta jaqueta et queda molt bé, molt més que no pas aquella.
De vegades, aquests demostratius també es fan servir sense cap nom explícit per fer referència a sintagmes nominals que ja han aparegut abans en el discurs. Aquests usos, però, es troben sobretot en la llengua escrita. Per exemple:
Vaig escriure un correu a la Cristina i un altre a en David, però només aquella va respondre.
Ara bé, hi ha contextos en què és preferible fer servir altres construccions:
1. Quan el demostratiu fa de subjecte i no hi ha possibilitat de confusió, és preferible que el subjecte sigui el·líptic. Per exemple:
No vull recordar les meves anècdotes, perquè no són gaire interessants (millor que ...perquè aquestes no són gaire interessants).
2. En un sintagma preposicional, si és possible, és preferible l'ús d'un pronom feble. Per exemple:
Li agraden molt les culleretes de plata i en té una bona col·lecció (millor que ...i té una bona col·lecció d'aquestes).
Durant les hores punta s'obriran els peatges per evitar-ne la saturació o ...per evitar saturar-los (millor que ...per evitar la saturació d'aquests).
3. Finalment, també es pot mantenir el demostratiu, però acompanyant un nom explícit, bé sigui l'antecedent o bé un sinònim. Per exemple:
Si hi ha més òlibes, les òlibes cacen més ratolins i el nombre d'aquests rosegadors disminueix (millor que ... el nombre d'aquests disminueix).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (16.4.4a i 16.4.4b)


L'adverbi tanmateix es fa servir per indicar un contrast entre dos elements d'una connexió i equival a expressions com ara no obstant això, tot i això, malgrat tot. Per exemple:
Va arribar l'estiu passat i, tanmateix, ja parla català amb força fluïdesa.
Tots dos tenen opcions per aconseguir la feina; tanmateix, només un s'hi podrà quedar.
En canvi, l'expressió així mateix significa 'també', 'de la mateixa manera' i 'a més'. Per exemple:
Ens van dir que havíem de presentar el carnet d'identitat i, així mateix, tots els documents acreditatius.
Han començat a fer el pessebre a la plaça i han iniciat, així mateix, les obres per posar-hi una pista de gel.
Malgrat que de vegades s'utilitza l'adverbi tanmateix amb el valor de l'expressió així mateix, aquest ús no és adequat.


Com es diu carpintería metálica en català?
Com es diu carpintería de aluminio en català?

tancaments metàl·lics
tancaments d'alumini
Per designar el conjunt d'elements metàl·lics emprats per tancar obertures o per dividir espais interiors, la denominació adequada en català és tancaments metàl·lics. Quan es tracta específicament del metall alumini, es pot especificar en la denominació: tancaments d'alumini.
Les denominacions equivalents en castellà són carpintería metálica i carpintería de aluminio, respectivament.


ordinador personal ultraportàtil
ordinador ultraportàtil
Per designar la tauleta electrònica de mida reduïda, emprada com a ordinador de butxaca, proveïda d'un teclat virtual visible a la pantalla, que funciona amb els polzes, així com de botons grossos, més fàcils de prémer amb els dits, les denominacions adequades en català són ordinador personal ultraportàtil i ordinador ultraportàtil.
Aquests dispositius poden rebre noms diferents segons l'empresa que els fabrica, com ara netbook, en referència a l'Asus Eee PC o l'Intel NetBook.


Abreviatura de diversos autors, diverses autores

d. a.
L'abreviatura de diversos autors, diverses autores és d. a.


La locució adverbial per endavant en general significa 'de manera anticipada', 'abans del temps establert o acordat'. Així, se sol usar en contextos com ara Fer un pagament per endavant.
Convé evitar l'ús d'aquesta expressió, i també de per davant, amb sentit de futur. Per exemple, en comptes de:
Encara tenen una tasca per endavant
es pot dir, per exemple:
Encara tenen una tasca per fer.


atrevir-se (règim verbal)
atrevir-se, gosar, veure's amb cor

El verb atrevir-se és intransitiu pronominal i regeix la preposició a per introduir el verb en infinitiu que el complementa. Per exemple:
En Xavier no es va atrevir a entrar a l'habitació.
Ella no s'atreveix a telefonar-li a partir de les deu.
En canvi, no és recomanable la construcció formada amb la preposició amb davant d'un substantiu. Per exemple:
No m'atreveixo a fer el recompte (i no No m'atreveixo amb el recompte).
A banda del verb atrevir-se, cal no oblidar altres verbs sinònims que són ben vius en català, com ara gosar o veure's amb cor. Per exemple:
Es va espantar tant que ara no gosa sortir de casa.
Quan va començar a fosquejar, no ens vam veure amb cor de seguir i vam girar cua.


Concordança en oracions amb subjecte format per coordinació copulativa
M'agraden el groc i el verd o M'agrada el groc i el verd?

Quan en una oració el subjecte està format per dos o més sintagmes nominals coordinats amb la conjunció i, el verb concorda en plural. Per exemple:
L'Iu, en Lluc i la Bruna vindran a les nou.
El noi de les ulleres i el de la camisa blanca volen intervenir.
En canvi, quan el subjecte està format per oracions coordinades la concordança es fa en singular. Per exemple:
Que arribis tard i que portis roba bruta indica que ets descuidat.
Menjar ràpid i beure molt de vi farà que no digereixis bé.
De vegades, el subjecte pot anar al darrere del verb. En aquests casos, hi ha diversos factors que poden afavorir la concordança en singular, especialment en la llengua parlada, com ara que el subjecte sigui força llarg o que quan comença la frase no sapiguem exactament quins elements el formen. Per exemple:
En limusina hi arribarà el cantant que ha de rebre el premi i la seva dona (o En limusina hi arribaran el cantant i la seva dona).
Quan el verb és psicològic i el subjecte està posposat al verb, la concordança es pot fer tant en singular com en plural. Per exemple:
M'agrada el groc i el verd o M'agraden el groc i el verd (però El groc i el verd m'agraden).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (13.5.1.3d)


Duplicacions pronominals en oracions de relatiu
on diu o on hi diu?, a qui no agrada o a qui no li agrada?, de qui està molt o de qui n'està molt?

Els pronoms relatius duen a terme una funció respecte del verb. Per exemple, en la frase La noia de la qual es reia..., el pronom relatiu de la qual és el complement verbal que necessita riure's ('riure's de la noia').
Malgrat que de vegades, en registres informals, es pot trobar que s'hi ha afegit un pronom feble que fa aquesta mateixa funció (La noia de la qual se'n reia...), en registres formals no hi ha aquesta duplicació pronominal.
Cal tenir en compte, però, que en determinades oracions de relatiu de vegades és recomanable la presència, també, del pronom feble, ja que si es prescindeix d'aquest pronom feble es generen oracions molt forçades. Són els casos següents:
1. Amb verbs psicològics que porten un complement indirecte, com ara agradar, interessar o encantar ('agradar molt'). Per exemple: L'Aurora, a qui no li agraden gens les faves, ha hagut de menjar-ne un plat ben ple.
2. Amb verbs d'obligació i necessitat com caldre, fer falta o fer nosa. Per exemple: La declaració del president, a qui no li calia el suport dels socis, va ser molt neutra.
3. Amb altres verbs que tenen un funcionament similar, com ara semblar, passar o ocórrer. Per exemple: El Govern convidarà el nou ambaixador, al qual li sembla necessari enfortir les relacions diplomàtiques.
En canvi, hi ha oracions de relatiu en què la presència del pronom feble és necessària sempre. Es tracta dels casos següents:
1.	Amb verbs com dir-hi (la seva), estar-ne, fer-hi, entendre-s'hi, tocar-hi, trobar-s'hi o veure-hi, en què el pronom és imprescindible per al verb, perquè li atorga un significat determinat, diferent del que té sense el pronom. Per exemple: La noia de qui n'està molt li va donar carbassa.
2.	Amb verbs de percepció (veure, mirar, sentir, notar, etc.), quan es vol indicar possessió, com poden ser les parts del cos. Per exemple: En Pau, a qui se li veuen les cames blanques, sempre és l'últim d'arribar. (i no a qui es veuen les cames blanques...).
3.	Amb expressions lexicalitzades com ara fer-se'n creus, girar-se-li d'esquena o no saber el pa que s'hi dona. Per exemple: És una actitud que no entenc i de la qual me'n faig creus. (i no de la qual em faig creus).
4. Finalment, quan els verbs posar i dir expressen un significat pròxim a 'haver-hi' sempre porten el pronom hi. Per exemple: On hi diu malta hi ha de dir manta. (i no On diu malta...).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (13.5.3, 18.4.2.2a, 18.4.2.3a, 18.6.4.4b)


'caure' o 'caure-hi'?
'Ara no caic en qui és' o 'Ara no hi caic en qui és'?

El verb caure, que en sentit general significa 'moure's pel propi pes amb un moviment de translació de dalt a baix', també té el sentit de 'encertar', 'comprendre' o 'recordar' una cosa. Per exemple:
Em sembla que conec aquella noia, però ara mateix no caic en qui és.
Quan no apareix explícitament el complement preposicional, aquesta funció la fa el pronom hi,. Aquest pronom també reprèn el complement en casos de dislocació. Per exemple:
Em sembla que conec aquella noia, però ara mateix no hi caic.


Com es diu equipación en català: equipació, equip o equipament?

El terme que designa el conjunt de material i indumentària necessaris per practicar un esport és equip, no equipació. Per exemple:
S'ha comprat un equip complet de submarinisme.
Els diccionaris d'esport també recullen la forma equipament amb aquest mateix significat.


Com es diu artilugio en català?
Es pot dir artilugi en català?

En català, per designar una màquina o un artefacte, el terme és giny, no artilugi. Per exemple:
L'ariet i la catapulta són ginys de guerra que es feien servir a l'època medieval. (i no són artilugis de guerra...)


Com es diu alimenticio en català?
Es pot dir alimentici en català?

Per designar tot allò que nodreix o alimenta, les denominacions catalanes són alimentós, alimentosa i alimentari, alimentària. Per exemple:
complements alimentosos
complements alimentaris
En canvi, per fer referència a tot allò relatiu o pertanyent als aliments, la forma és alimentari, alimentària. Per exemple:
additiu alimentari
codi alimentari
colorant alimentari
Cal evitar la forma alimentici.


Com es diu novedoso en català?
Es pot dir novedós, novedosa en català?

En comptes d'usar l'adjectiu novedós, novedosa (del castellà novedoso, novedosa), en català es pot optar per un dels adjectius següents, segons el context: innovador, innovadora; nou, nova. Per exemple:
Han renovat l'equip i proposen un projecte innovador.
Neix un nou taller per combatre la violència de gènere entre els adolescents.


'entendre' o 'entendre-s'hi'?
Verbs amb el pronom feble 'hi'

El verb entendre, en sentit general, significa 'percebre amb la intel·ligència el sentit d'alguna cosa'. Per exemple:
No entenc els motius que té per estar tan neguitós.
Aquest verb també pot portar un complement preposicional introduït per de o per en i aleshores té el sentit de 'ser expert en alguna cosa'. Per exemple:
El meu fill entén molt d'animals.
El meu fill entén molt en animals.
Malgrat que aquest complement es pot construir amb les preposicions en o de, quan se'n fa la pronominalització només és possible fer servir el pronom hi, i no és possible fer la pronominalització amb en (entendre'n) encara que el complement preposicional estigui introduït amb la preposició de. Per exemple:
El meu fill hi entén molt, d'animals (i no n'entén molt).
El meu fill hi entén molt, en animals.
D'altra banda, la forma entendre-s'hi té el significat de 'trobar la manera d'actuar' i, a banda de ser pronominal, duu sempre el pronom hi perquè està lexicalitzat amb el verb. Per exemple:
Amb tantes ordres no m'hi entenc gens ni mica.


'fer' o 'fer-hi'?
Verbs amb el pronom feble 'hi'

El verb fer, en sentit general, significa 'donar existència a alguna cosa'. Per exemple:
A l'obrador fem la massa del pa amb ingredients naturals.
Ara bé, la forma fer-hi significa 'influir' o 'intervenir' i duu sempre el pronom hi lexicalitzat. Per exemple:
Ahir estava insuportable! També hi devia fer que no havia descansat prou...
No hi fa res que vingui amb el seu amic: tenim lloc en el cotxe.


Com es diu suministro en català?
Es pot dir subministre en català?

El substantiu que correspon al verb subministrar en català és subministrament, no pas subministre (o suministre), que ve del castellà suministro. Per exemple:
Els subministraments elèctrics i telefònics comencen a restablir-se després de la tempesta.
No és permès el subministrament de begudes alcohòliques a menors d'edat.


Com es diu impasse en català?
Es pot dir impàs en català?

El nom impàs, que ve del francès impasse, no està recollit per la normativa.
Altres mots que poden equivaler a impàs, segons el significat i el context d'ús, són els següents:
'moment d'estancament': punt mort, carreró sense sortida, cul-de-sac, atzucac. Per exemple:
El diàleg està en un punt mort perquè cap de les dues parts no està disposada a cedir.
No veig la manera de sortir d'aquest cul-de-sac.
'moment de traspàs': canvi, transició, evolució, transformació. Per exemple:
Ara mateix estic en un moment de canvi perquè no visc ni a casa els pares ni al pis nou.
Es troba en plena transició vital.
'moment de pausa': interval, pausa, interrupció, parada, descans, parèntesi, espera, expectativa. Per exemple:
La manca d'acord al consistori ha suposat un interval de tres anys amb les obres aturades.
Estem a l'expectativa perquè encara no s'han decidit.


'tenir' o 'tenir-se-les'?
Verbs amb pronom feble de complement directe

El verb tenir, en sentit general, té diversos significats, un dels quals és, entre altres, el sentit de 'posseir o tenir sota control una cosa o bé una qualitat'. Per exemple:
El seu pare té molts diners.Té la pell molt fina.
Ara bé, la forma tenir-se-les significa 'barallar-se' i duu sempre els pronoms perquè estan lexicalitzats amb el verb. Per exemple:
No sé com ho aguanta: cada dia se les tenen per no res.


Com es diu aprecio i desprecio en català?
Es pot dir apreci i despreci en català?

Malgrat l'ús general que es fa del mot apreci i encara que el verb apreciar sigui normatiu, en català s'ha de dir afecte, estima o estimació. Així doncs, en comptes de dir:
És un noi molt simpàtic, de seguida li vaig agafar apreci
Des que la va enganyar en els diners de l'herència no li té cap apreci
cal dir:
És un noi molt simpàtic, de seguida li vaig agafar afecte
Des que la va enganyar en els diners de l'herència no li té cap estima.
Així mateix, cal evitar les formes derivades despreci i despreciar, i dir menyspreu i menysprear, respectivament.


En registres formals s'utilitzen els substantius relaxació i relaxament per fer referència a l'acció o efecte de relaxar-se físicament o psíquicament. El mot relax s'ha de reservar per a registres familiars o informals. Per exemple:
Zona de relaxació (en el rètol d'un balneari; registre formal)
Avui no he tingut ni cinc minuts de relax a la feina, no he pogut ni fer un cafè. (registre familiar)


L'adjectiu que té com a significat 'de fora, extern' és forà, forana, i no forani, forània. Així, cal dir:
Van buscar sortida a mercats forans.
En el certamen hi va haver moltes poetesses foranes.


Les formes trage, tratge o trajo, que provenen del castellà traje, es poden substituir en català per l'equivalent vestit o bé vestit d'home, segons el context. Per exemple, en comptes de dir:
Ell sempre va clàssic, però elegant: es va comprar un traje amb corbata
En aquesta botiga venen trajos d'home
cal dir:
Ell sempre va clàssic, però elegant: es va comprar un vestit amb corbata
En aquesta botiga venen vestits d'home.


Com es diu chiringuito en català?
Es pot dir xiringuito en català?

Malgrat l'ús que se'n fa, la normativa no recull la forma xiringuito per fer referència a l'establiment públic de petites dimensions que habitualment es troba en una platja, obert de tots costats i on es venen begudes i se serveixen menjars.
Les formes que convé fer servir, segons el context, són: baret, barracó, guingueta, quiosquet, quiosc de begudes o bé barraca.


Com es diu 'a su vez' en català?
'al meu torn', 'al teu torn', 'al seu torn', etc.

La locució adverbial al meu torn (o al teu torn, al seu torn, etc.) significa 'per la meva part, per la teva part, etc.'. Per exemple:
Ell m'ho va donar a mi i jo, al meu torn, a ma germana.
La crisi ens interpel·la i, al seu torn, ens convida a actuar.
A l'hora de fer servir aquesta locució, cal tenir en compte que la forma del possessiu variarà segons el context. Per exemple:
El document t'arribarà directament de la direcció i tu, al teu torn, l'enviaràs als treballadors (i no i tu, al seu torn, l'enviaràs als treballadors).


Com es diu sugerente en català?
Es pot dir suggerent en català?

L'adjectiu que correspon al verb suggerir en català és suggeridor, suggeridora, no pas suggerent (o sugerent), que ve del castellà sugerente. Per exemple:
Amb aquells pantalons tan suggeridors atreia les mirades de tothom.
La suggeridora veu de la cantant va encisar el públic.


Com es diu chupito en català?
Es pot dir xupito en català?

Per fer referència al traguet d'una beguda alcohòlica, especialment licor, servida en un gotet, en català es poden fer servir les formes xopet, didalet, gotet o bé glopet. Pel que fa a la forma didalet, cal tenir en compte que els diccionaris ja la documenten per fer referència a un got molt petit i, a més, té un ús força estès en parlars valencians.
També hi ha altres denominacions en català, com ara tap, copeta o colp.
Cal evitar les formes xupito o txupito, que provenen del castellà chupito.


companyerisme o companyonia?
Com es diu compañerismo en català?

El mot que designa l'harmonia entre companys i la solidaritat amb els companys és companyonia. En canvi, la forma companyerisme no està ben formada, perquè parteix d'un hipotètic mot companyer, que no existeix en català. Per exemple:
En aquest grup hi ha molt bona companyonia.
Us agraïm tots aquests anys de bon servei i companyonia.


Com es diu disuasorio, disuasoria en català: dissuasori, dissuasòria o dissuasiu, dissuasiva?

L'adjectiu que té com a significat 'que tendeix a dissuadir' és dissuasiu, dissuasiva, i no dissuasori, dissuasòria. Així, cal dir:
El centre va aplicar mesures dissuasives.
Després d'un càstig dissuasiu, el noi no ho va tornar a intentar.


'posar en valor' o 'fer valer'?
Com es diu poner en valor en català?

L'expressió posar en valor (i el nom derivat posada en valor), prové de l'expressió francesa mettre en valeur.
Aquesta locució no està recollida explícitament per la normativa, però és d'ús habitual, sobretot en l'àmbit periodístic.
Si es vol fer servir una altra expressió, segons el context en què aparegui i el matís que s'hi vulgui donar, hi ha les opcions següents:
En el sentit de posar de manifest el valor d'una cosa, es pot dir valorar o fer valer. Per exemple:
L'objectiu és descobrir i valorar la figura d'aquest escriptor poc reconegut.
Ha arribat el moment de fer valer les nostres competències com a empresa.En el sentit d'ajudar a l'èxit d'una cosa o fer-ne augmentar el valor, es pot dir remarcar, realçar, reivindicar, etc. Per exemple:
Faran una jornada gastronòmica per reivindicar els productes de la terra.
Amb aquesta campanya publicitària remarquen les riqueses del paratge natural.


Per expressar el significat d''actualment, en l'època present', en lloc de l'expressió a dia d'avui es poden fer servir les expressions següents, segons el context:
avui
avui dia
avui en dia
en el dia d'avui
actualment
ara per ara
ara com ara
Per exemple:
Avui dia gairebé ningú no escriu missatges de text.
L'empresa actualment és líder en el sector.
Ara per ara no toca tornar a plantejar la qüestió.


'conèixer', 'conèixer-se' o 'conèixer-s'hi'?
Verbs amb el pronom feble 'hi'

El verb conèixer, en sentit general, significa 'tenir una idea més o menys completa d'algú o d'alguna cosa'. Per exemple:
Encara no coneixíem els detalls de la conferència.
Ara bé, la forma pronominal conèixer-se té el significat de 'ser evident, notar-se'. Per exemple:
Es coneix que avui han cuinat els més experts!
Amb aquest mateix sentit, també es pot fer servir la forma conèixer-s'hi, que duu sempre el pronom hi lexicalitzat. Per exemple:
Al cap d'una setmana de prendre la nova medicació, ja s'hi comença a conèixer.


Verbs amb el pronom feble hi: jugar, jugar-se o jugar-s'hi?

El verb jugar, en sentit general, significa 'passar el temps en quelcom que es fa amb l'objecte d'entretenir-se, de divertir-se'. Per exemple:
Es passa el dia jugant a futbol.
Quan s'usa amb el significat de 'apostar alguna cosa', pot ser pronominal o no. En cas que sigui pronominal, a més, també pot portar el pronom hi lexicalitzat:
Aquell pobre home es va jugar el sou al pòquer.
Si jugues el que tens a una sola carta, ho pots perdre tot.
Aquest noi és un romancer. Què t'hi jugues que avui no es presenta a la festa?
D'altra banda, amb el significat de 'arriscar-se a perdre alguna cosa en un afer', el verb jugar és sempre pronominal. Per exemple:
Què ens juguem en aquestes eleccions?
L'Eulàlia es juga la feina en aquestes oposicions.


L'expressió en la mesura que significa 'en la proporció que'. Cal tenir en compte que la forma verbal que segueix l'expressió varia segons el context. Per exemple:
L'objectiu és evitar, en la mesura que es pugui, el desnonament dels veïns.
Recomanem que repareu els aparells en la mesura que us sigui possible.
Una variant d'aquesta expressió és en la mesura del possible. Per exemple:
Hauríem d'acceptar aquestes propostes en la mesura del possible.


Tot i que la construcció de ben segur no es documenta en el diccionari normatiu, està ben formada i es fa servir per expressar una seguretat absoluta. Per exemple:
De ben segur que rebrà queixes per aquests comentaris hostils.
Altres expressions que tenen el mateix significat són de segur i ben segur. Per exemple:
Quan el vegis el reconeixeràs de segur: s'assembla molt al seu pare.
No hi faltaré, ben segur.
Cal evitar la forma a ben segur.


'palpar' o 'palpar-hi'?
Verbs amb el pronom feble 'hi'

El verb palpar, en sentit general, significa 'explorar, examinar, tocant amb les mans'. Per exemple:
Va haver de sortir de l'habitació palpant les parets perquè no sabia on era l'interruptor.
Ara bé, la forma palpar-hi té el significat de 'tenir tacte' i duu sempre el pronom hi lexicalitzat. Per exemple:
Va perdre la sensibilitat a les mans i no hi palpava.


En l'àmbit laboral, amb el significat de 'fixar una data per a una reunió, una cita, etc.' es pot fer servir el verb agendar. Per exemple:
La coordinadora ha agendat una reunió per a la setmana que ve.
Al costat d'aquest verb, en l'àmbit general, amb el mateix significat, es poden fer servir altres expressions, com ara: anotar a l'agenda, donar hora, reservar, fixar una cita, planificar, programar... Per exemple:
Has anotat a l'agenda la inauguració de l'exposició?
Truca'ns i et donarem hora.
Li reservo hora per a la setmana que ve.
Per fi he pogut fixar una cita amb l'advocada.
Hem planificat / Hem programat tots els actes de la setmana cultural de l'institut.


Com es diu externalizar en català?
Es pot dir externalitzar en català?

Lèxic. Lèxic especialitzat. Economia. Empresa

En l'Administració pública, el terme externalitzar vol dir contractar serveis externs o aliens a l'Administració per a la
realització de les tasques pròpies dels serveis públics que
l'Administració està obligada a prestar o que són necessàries per al
correcte funcionament d'un servei públic. Per exemple: La Generalitat externalitza els serveis informàtics dels seus departaments.
En l'àmbit de l'empresa, es fa servir més el terme subcontractar quan un contractista confia, sota la seva responsabilitat, una feina o part d'una feina que té al seu càrrec a una altra persona.


Com es diu visibilizar en català?
Es pot dir visibilitzar en català?

El verb visibilitzar, tot i que no està recollit en el diccionari normatiu, és un verb ben format a partir de l'adjectiu visible, i té el significat de 'fer visible'. Per exemple:
S'ha fet un esforç per visibilitzar tots els models de família en els àmbits educatius.
Les fires de llibres ajuden a visibilitzar les editorials petites.
També està ben format el substantiu visibilització:
Algunes sèries de televisió han afavorit la visibilització social de les persones homosexuals.
Treballem per la visibilització de la violència a les aules.


Plural de multiús: detergent multiús o detergent multiusos?

L'adjectiu multiús s'ha format a partir del nom ús i del prefix de quantitat multi-. Altres mots formats de la mateixa manera i amb el mateix prefix poden ser multibanda, multicanal o multicolor. Per exemple: navalla multiús, ràdio multibanda, interfície multicanal, vestit multicolor.
Aquests mots es caracteritzen perquè poden acompanyar un nom en aposició, i en aquest cas generalment no concorden, o bé poden fer la funció d'un adjectiu i, per tant, presentar concordança de nombre amb el nom que acompanyen. Per exemple:
un detergent multiús o un detergent multiusos
dos detergents multiús o dos detergents multiusos
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (11.2c)


impartició
Com es diu impartición en català?

El nom impartició està ben format des del punt de vista lingüístic, a partir del verb impartir i del sufix -ció, i expressa el significat d'acció i efecte d'impartir. Per exemple:
L'ONG col·labora en la impartició d'un curs sobre cooperació a Estocolm.
Període d'impartició i horaris (apartat de la web d'una assignatura)
L'idioma d'impartició del màster serà el català.


reformular, reinventar, ressituar, reubicar
Verbs amb el prefix 're-'

El prefix re- indica 'duplicació' o 'repetició', de vegades 'intensitat', i s'adjunta a verbs (i noms i adjectius que se'n deriven) sense guionet; així, doncs, formen una sola paraula. Aquest prefix permet la formació de verbs com ara reactivar, recomençar, redescobrir, reorganitzar, ressituar, etc.
De vegades els diccionaris no recullen determinats verbs com ara recalcular, redecorar, reelaborar, reformular, reinventar, reubicar, etc. Convé aclarir que aquests mots estan ben formats, atès que s'han creat segons un procés de formació de paraules per derivació propi del català.
Quan el prefix re- s'adjunta a un verb que comença amb s, la nova paraula presenta dues esses. Per exemple: ressaltar, resseguir, ressentir-se, ressoldar, ressopar, ressorgir, ressortir, etc.


Com es diu chuche, chuches en català?
Com es diu gominola en català?

El menjar fi, delicat, fet més per plaure al paladar que per nodrir, especialment dolços, confitures, etc., en català s'anomena llaminadura, llamí o llepolia. Aquests mots habitualment es fan servir en plural, per exemple:
No et pots alimentar a base de llaminadures.
Les llepolies li fan perdre el senderi.
Per fer referència al tipus de llaminadura que és un caramel de consistència gomosa obtingut de solucions concentrades de sucre o de sucres als quals s'incorporen gomes o altres gelificants, les denominacions adequades en català són gominola, caramel de goma, goma o pastilla de goma. Per exemple:
No mengis gominoles abans de dinar.
Ha baixat al quiosc a comprar caramels de goma.


Lèxic. Lèxic especialitzat. Ciències socials

L'equivalent català més adequat per a escrache és escarni, que fa referència a l'acció de denúncia ciutadana contra una persona de l'àmbit públic feta davant del seu domicili particular o en llocs públics on se la identifica, sovint amb pintades, cants o segudes, amb l'objectiu de protestar contra abusos de gestió, actes de corrupció o violacions dels drets humans que se li atribueixen.
També es poden fer servir les formes assetjament públic, escarn i pressió pública.


Tant fer el ronsa com fer el ronso són expressions normatives per expressar que algú va diferint l'execució d'alguna cosa que fa de mala gana, al costat del verb ronsejar. Així doncs, es pot dir:
Quan una tasca no el motiva, fa el ronsa fins a l'últim moment.
Quan una tasca no el motiva, fa el ronso fins a l'últim moment.
Quan una tasca no el motiva, ronseja fins a l'últim moment.


'tocar' i 'tocar-hi'
Verbs amb el pronom feble 'hi'

El verb tocar, en sentit general, significa 'fer que la mà, els dits o una altra part exterior del cos entri en contacte amb alguna cosa'.
A la Mar li fa molta angúnia tocar les escates dels peixos.
Ara bé, la forma tocar-hi té el significat de 'fer raonaments encertats' i duu sempre el pronom hi lexicalitzat. Per exemple:
La seva intervenció m'ha sorprès: si que hi toca, aquest noi!
D'altra banda, hi ha l'expressió no tocar-hi, que significa 'no tenir seny, no entendre les coses' o bé 'ésser boig'. Per exemple:
La seva actitud estranya em va fer pensar que no hi tocava gaire.


En l'àmbit de la indústria energètica, els termes catalans equivalents a la forma anglesa fracking són fracturació hidràulica i  hidrofracturació, que designen la 'tècnica de geologia del petroli consistent a estimular la permeabilitat d'una roca magatzem en un pou de petroli obrint-hi fissures, per mitjà de la injecció de líquid a pressió amb una suspensió de material granular'. Per exemple:
El govern promourà una llei perquè la fracturació hidràulica no es pugui autoritzar.
Hi va haver moviments sísmics a causa de la hidrofracturació.


'trobar', 'trobar-se' i 'trobar-s'hi'
Verbs amb el pronom feble 'hi'

El verb trobar, en sentit general, significa 'coincidir per atzar amb una cosa o amb algú'. Per exemple:
Aquest matí he trobat una sorpresa a la bústia.
Amb aquest significat també es pot fer servir la forma pronominal trobar-se. Per exemple:
Aquest matí m'he trobat una sorpresa a la bústia.
Ara bé, la forma trobar-s'hi té el significat de 'sentir-se còmode' i duu sempre el pronom hi lexicalitzat. Per exemple:
Què vols que et digui... No m'hi trobo, fent de mainadera.


Verbs amb el pronom feble hi: dir-hi la seva

El verb dir, en sentit general, té el significat de 'pronunciar'. Per exemple:
No em va voler dir què li havia passat.
Ara bé, l'expressió dir-hi la seva (o dir-hi la nostra, dir-hi la meva, etc.) significa 'opinar' i duu sempre el pronom feble hi perquè forma part del verb. Per exemple:
Sembla que té una opinió formada de qualsevol qüestió. Sempre hi diu la seva.
En aquest tema no puc dir-hi la meva perquè no hi entenc.


no ser-hi tot
Verbs amb el pronom feble 'hi'

L'expressió no ser-hi tot significa 'estar mancat d'enteniment'. Per exemple:
Els últims anys de la seva vida, l'àvia Francina no hi era tota.
Així doncs, cal mantenir sempre el pronom feble hi perquè forma part del verb. Per exemple:
En aquella festa hi havia un noi que no hi era tot.
És una obra de teatre en què el protagonista és un militar que no hi és tot.


Es pot dir reflotar un vaixell en català?
Es pot dir reflotar una empresa en català?

En català, el verb reflotar té dos sentits. D'una banda, té el sentit propi de 'fer que un vaixell encallat quedi lliure del fons'. D'altra banda, per extensió de significat, també es pot fer servir en el sentit figurat de 'fer que un negoci o una empresa en crisi torni a funcionar amb normalitat'. Per exemple:
Van fer veritables operacions d'enginyeria per reflotar aquell portaavions.
Està intentant reflotar el negoci familiar però les pèrdues són massa altes.


col·laborador, col·laboradora o col·laboratiu, col·laborativa?

En català, la paraula que expressa que alguna cosa es porta a terme en col·laboració entre diverses persones és col·laboratiu, col·laborativa (i no col·laborador, col·laboradora, que designa en general que col·labora). Així doncs, cal dir, per exemple:
Cal un ensenyament col·laboratiu a les aules.
Eines de treball col·laboratiu a través de les xarxes socials.
Amb la voluntat d'estalviar i alhora compartir, aposten pel consum col·laboratiu.


Com es diu exitoso en català?
Es pot dir exitós, exitosa en català?

En català, per expressar que una cosa ha sortit bé, cal dir reeixit, reeixida, d'èxit, amb èxit, ple d'èxit o que té èxit, segons el cas. Per exemple:
No va assajar gens però va fer una actuació reeixida/d'èxit.
Va comprar-se un dels llibres amb més èxit de l'any.
És una família que té èxit, tots els projectes que han fet han rutllat.
Malgrat l'ús que es documenta en alguns contextos de l'adjectiu exitós, exitosa, convé evitar-lo en registres formals.


'tornar' i 'tornar-se'n'
Verbs amb el pronom feble 'en'

El verb tornar, en sentit general, significa 'anar cap al lloc del qual havia partit', i pot portar un complement de lloc introduït per la preposició de quan es vol indicar el lloc del qual es parteix. Per exemple:
Demà torna de Menorca.
Si es vol substituir aquest complement de lloc cal fer servir el pronom en, però s'ha de tenir en compte que no poden aparèixer junts perquè fan la mateixa funció. Per exemple:
Ha estat una setmana a Menorca i avui ja en torna (i no avui ja en torna de Menorca).
El verb tornar també pot portar un complement de lloc amb la preposició a que indica la destinació. En aquest cas, hi ha també la forma pronominal tornar-se'n, amb el pronom feble lexicalitzat. Per exemple:
Torno a Itàlia per visitar la família.
Me'n torno a Itàlia per visitar la família (i no Em torno a Itàlia per visitar la família)


'estar' i 'estar-ne'
Verbs amb el pronom feble 'en'

El verb estar, en sentit general, té diversos significats. Per exemple, té el sentit de 'no moure's, no allunyar-se, d'un lloc, romandre-hi, durant un espai de temps' (Vaig estar un any a l'estranger), o 'algú, tenir accidentalment una qualitat' (Fa dies que està molt refredat).
Ara bé, la forma estar-ne significa 'sentir afecte' i duu sempre el pronom en lexicalitzat. Aquest verb va acompanyat d'un complement introduït per la preposició de, que generalment se separa amb una coma. Per exemple:
N'estic molt, de la Maria Dolors, i ella de mi.


El relatiu possessiu
Com es diu cuyo en català?

Un recurs per expressar pertinença o possessió és utilitzar la construcció formada per la preposició de + el pronom relatiu el qual (la qual, els quals, les quals), que se situa darrere del nom que complementa. Per exemple:
L'església el campanar de la qual és romànic rep moltes visites cada any.
Avui vindrà la clienta el cotxe de la qual és blau.
Una altra manera d'expressar aquest sentit és utilitzar el relatiu que i el verb tenir. Per exemple:
L'església que té un campanar romànic rep moltes visites cada any.
Avui vindrà la clienta que té un cotxe blau.
Finalment, cal tenir en compte que, en registres col·loquials, també s'usen altres construccions que no són adequades en registres formals:
El relatiu que: L'església que el campanar és romànic rep moltes visites.El relatiu que acompanyat d'un possessiu: Avui vindrà la clienta que el seu cotxe és blau.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.4.2.5 i 27.7.1)


Pronunciació del mot erradicar: eradicar o erradicar?

El mot erradicar i els seus derivats, erradicació, erradicatiu, etc., es pronuncien amb erra vibrant, com arròs o terrissa, i s'escriuen amb rr.
Font: Ortografia catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (2.4.2b)


La denominació catalana adequada per designar el sistema de connexió sense fil que permet connectar diversos dispositius electrònics entre si o bé connectar-se a internet és wifi. Es tracta d'una lexicalització de la marca comercial de l'organització sense ànim de lucre Wi-Fi Alliance.
Pel que fa al gènere, aquest terme tant pot ser masculí com femení: el wifi o la wifi.


Com es diu trilero, trilera en català?
Es pot dir triler, trilera en català?

Lèxic. Lèxic especialitzat. Lleure. Turisme

La denominació catalana per designar l'individu que es dedica al joc de carrer que consisteix a endevinar en quin lloc, de tres possibles, està situada una peça manipulable és triler, trilera. Per exemple:
Quan no hi havia vigilància, aquest carrer tan turístic estava ple de trilers.


Com es diu por supuesto en català?
Es pot dir per suposat en català?

Per expressar que una cosa és evident, certa, o que hi estem d'acord, en català es poden fer servir les expressions següents, segons el context: per descomptat, és clar, ja ho crec, naturalment, evidentment, sens dubte, no cal dir-ho, i tant!, i tant que sí!, com sempre. Per exemple:
—Vindràs al sopar de final de curs? —I tant que sí!
T'ajudarem en el que calgui, per descomptat.
Contribuiré a la causa solidària, no cal dir-ho.
L'expressió per suposat és una mala adaptació del castellà por supuesto.


carregar, carregar-se-la, carregar-se-les
Verbs amb pronom de complement directe

El verb carregar (o carregar-se), en sentit general, significa 'posar (quelcom que cal transportar) sobre algú o sobre alguna cosa'.
Ara bé, l'expressió carregar-se-la o bé carregar-se-les, amb el pronom de complement directe lexicalitzat, significa 'ser culpat'. Per exemple:
Faci el que faci, sempre me la carrego jo perquè ell mai no porta la iniciativa.
No és veritat que cada cop que es barallen se les carregui només la Maria.
Amb aquest significat, també s'utilitza l'expressió carregar-se el mort. Per exemple:
Malgrat que la Núria no havia fet res, al final es va carregar el mort perquè no els havia separat.


'fer' i 'fer-la'
Verbs amb pronom de complement directe

El verb fer, en sentit general, designa 'donar existència a alguna cosa'. Per exemple:
En aquella fleca hi fan un pa molt bo.
Ara bé, la forma fer-la significa 'cometre una acció dolenta o incorrecta' i duu sempre el pronom feble la perquè està lexicalitzat. Per exemple:
Ahir em va tornar a deixar plantada; sempre me la fa.
Una altra expressió equivalent és fer-ne una a algú. Per exemple:
Te n'ha fet una que no me l'esperava.


'fer' i 'fer-ho'
Verbs amb pronom de complement directe

El verb fer, en sentit general, significa 'donar existència a alguna cosa'. Ara bé, per fer referència a 'fer l'amor', col·loquialment es fa servir la forma fer-ho, amb el pronom feble ho de complement directe. Per exemple:
Érem en una festa i els vam enxampar fent-ho a l'habitació dels convidats.


'fer' i 'fer-s'ho'
Verbs amb pronom de complement directe

El verb fer, en sentit general, significa 'donar existència a alguna cosa'. Ara bé, per fer referència a 'resoldre la situació', es fa servir la forma fer-s'ho, amb la combinació de pronoms se i ho. Per exemple:
Aquest cop també han guanyat el sorteig, no sé com s'ho han fet.
Com t'ho fas, per tenir aquesta energia de bon matí?


'jugar' o 'jugar-se-la'?
Verbs amb pronom de complement directe

El verb jugar, en sentit general, designa 'passar el temps en quelcom que es fa amb l'objecte d'entretenir-se, de divertir-se'. Per exemple:
Es va passar el dia jugant a futbol.
Ara bé, l'expressió jugar-se-la significa 'arriscar' i sempre duu els pronoms perquè estan lexicalitzats amb el verb. Per exemple:
Es va ficar en un assumpte escabrós i se la va jugar: va posar en risc la seva vida.
D'altra banda, l'expressió jugar-s'ho tot també pot tenir el significat d''arriscar' o bé 'apostar'. Per exemple:
Ja ho tens clar? Mira que t'ho jugues tot fent aquesta elecció.


passar, passar-la, passar-les
Verbs amb pronom de complement directe
passar-la magra, passar-les magres

El verb passar, en sentit general, significa 'recórrer tal o tal camí o travessar tal o tal lloc anant d'un indret a un altre'.
Ara bé, la forma passar-la o bé passar-les, amb el pronom de complement directe lexicalitzat, significa 'passar misèria o necessitat'. Per exemple:
La nostra història familiar és dura, ja l'hem passada!
Amb aquest mateix significat, també s'utilitza l'expressió passar-la magra o passar-les magres. Per exemple:
Ha tingut tantes despeses que els darrers mesos les han passades magres.


'pirar' o 'pirar-se-les'?
Verbs amb pronom feble de complement directe

El verb pirar significa 'anar-se'n, fugir' i s'usa habitualment en un registre col·loquial. Per exemple:
Em sembla que aquí fem nosa, així que pirem!
Amb aquest mateix sentit, també s'utilitza la forma pirar-se-les (o pirar-me-les, pirar-vos-les, etc.), en què els pronoms formen part del verb perquè estan lexicalitzats. Per exemple:
Em sembla que aquí fem nosa, així que ens les pirem!


En un plànol o mapa d'un espai com ara un parc, un centre comercial, mitjà de transport..., és habitual que hi aparegui una indicació del punt exacte en què es troba la persona que el consulta. En aquests casos, el verb adequat és ser (i no estar) perquè es vol indicar una simple localització.
A més a més, cal tenir en compte que és preferible fer servir el tractament de vós (en lloc de vostè), que correspon a la segona persona del plural. Convé notar que tampoc no és recomanable l'ús explícit del pronom personal vós. Per tant:
Sou aquí (i no Vostè està aquí, ni Esteu aquí).


'públic-privat', 'publicprivat', 'público-privat' o 'publicoprivat'?
Guionet en compostos cultes: 'publicoprivat', 'publicoprivada'

publicoprivat, publicoprivada
L'adjectiu que fa referència a alguna cosa que implica tant l'Administració com la iniciativa privada és publicoprivat, publicoprivada (publicoprivats, publicoprivades, en plural).
Es tracta d'un compost culte perquè s'ha creat amb la forma prefixada publico-. Aquesta mena de compostos s'escriuen sense guionet: publicoprivat, i no publico-privat. Pel que fa a l'accent, només conserven el del segon element, de manera que en aquest cas el primer element el perd: publicoprivat i no públicoprivat.
Per exemple:
Estudien un sistema de finançament publicoprivat per no haver de deslocalitzar la producció.
La iniciativa publicoprivada va permetre construir el centre sanitari.
Es descarta cobrir la inversió amb participacions publicoprivades.


Preposicions en les parts del dia: pel matí o al matí?

En català, per expressar que una acció transcorre en una part del dia (matí, migdia, tarda, vespre, nit...), les preposicions que es fan servir són a o de, segons el cas. Per exemple: Va sortir de casa al matí / al migdia / a la tarda / al vespre / a la nit; Treballa de matí/nit.
La construcció amb per actualment s'utilitza col·loquialment en certs parlars (pel matí, per la tarda, per la vesprada...), però s'evita en els registres formals.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (19.3.5.2b)


Pronunciació dels verbs adequar, liquar i obliquar
Com es pronuncien adequo, adeqües, adequa, adeqüen, adeqüi, adeqüis i adeqüin?

De vegades, les formes dels verbs adequar, liquar i obliquar es pronuncien inadequadament amb un hiat, per analogia amb certes formes verbals de aguar, evacuar i promiscuar, en què la pronúncia amb hiat alterna amb la pronúncia amb diftong.
En els registres formals, per tant, les formes verbals dels verbs adequar, liquar i obliquar s'han de pronunciar amb diftong i no pas amb hiat:
adequo (pronunciat a-dè-quo i no a-de-qú-o)
liqua (pronunciat lí-qua i no li-qú-a)
obliqua (pronunciat o-blí-qua i no o-bli-qú-a).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (2.5.2b)


Règim verbal de tirar i estirar
tirar de la cadena o estirar la cadena?

El verb que designa l'acció de fer força per moure una cosa és tirar, no tirar de. Per exemple:
Els gossos tiren el trineu (i no Els gossos tiren del trineu).
Per expressar l'acció de fer força per portar cap a si alguna cosa, el verb adequat és estirar (no estirar de). Per exemple:
Estira la cadena (i no Estira de la cadena)
Estira el calaix amb suavitat, que el mànec està fluix.


Criteris de redacció del missatge de correu electrònic

Definició
El missatge de correu electrònic és una comunicació que es transmet d'una bústia electrònica a una altra per mitjà d'un programa de correu electrònic.
Criteris generals de redacció
Aquest tipus de missatges es poden produir en molts àmbits. És important que des del primer moment es defineixi el to de relació entre les persones que es comuniquen per tal d'adaptar la llengua al grau de formalitat que requereix la relació i l'àmbit en què es produeix el missatge. En l'àmbit laboral, segons el grau de formalitat, es pot mantenir un to solemne, respectuós o cordial. En l'àmbit privat pot ser, fins i tot, familiar. En tot cas, com a principi general cal redactar d'una manera clara i precisa. Per aconseguir-ho convé partir d'una estructuració lògica del text per mitjà de paràgrafs breus.
Estructura i continguts
Les característiques i el contingut de cada una de les parts del missatge del correu electrònic són els següents:
1. Destinació
Cal escriure l'adreça del destinatari del missatge al camp encapçalat per la preposició per a. De vegades, pot  interessar deixar constància que s'ha enviat el missatge a altres persones que treballen en el mateix projecte o al càrrec immediatament superior. En aquests casos, les adreces d'aquests destinataris s'han d'escriure al camp A/c (amb còpia). Si, en canvi, el missatge s'envia a un grup de persones que no es coneixen entre elles, es recomana escriure aquestes adreces al camp Còpia oculta que ofereixen els programes de gestió de correu electrònic, a fi que els diferents destinataris no puguin veure les adreces de la resta, si és que aquestes es consideren una dada confidencial.
2. Tema del missatge
A sota de l'adreça dels destinataris hi ha un espai per escriure el tema del missatge. És important triar els mots identificadors del missatge adequadament, ja que poden ajudar a localitzar-lo posteriorment. Per exemple, Tema: Sopar de Nadal.
3. Cos
Pel que fa als tractaments personals, cal distingir l'emissor del receptor. Per a l'emissor es pot triar entre la primera persona del singular o la del plural. Si el to ha de ser més directe i personal, el normal és escriure en primera persona del singular.
Pel que fa al receptor, la forma preferent és el tractament de vós, tot i que també es pot optar pel tractament de vostè, especialment en correus comercials. El tractament de tu només és adequat en casos de gran amistat i confiança mútua.
El contingut i la llargada del missatge depèn de la informació que es vol transmetre.
La facilitat i la rapidesa amb què s'envien els missatges electrònics avui permet escriure més que abans. Les comunicacions electròniques tendeixen a la brevetat. En els missatges de correu electrònic també convé ser breu. No obstant això, cal planificar el text perquè estigui ben estructurat i cal revisar-lo per tal d'esmenar possibles errors.
4. Signatura
En les comunicacions empresarials o d'altres organismes i institucions la signatura sol estar predeterminada. Conté el nom de l'emissor, el càrrec i el departament. Pot contenir també el nom de l'empresa, l'adreça postal, el número de telèfon, l'adreça electrònica de contacte, el logo i la pàgina web de l'empresa; sovint avui també s'hi inclouen enllaços dels comptes de l'empresa en les xarxes socials.
5. Informació ocasional
És un apartat opcional que conté informació addicional no rellevant, perquè si ho fos caldria incloure-la en el cos del missatge. S'introdueix amb la sigla PS (post scriptum, que vol dir 'després de l'escrit'). En aquests casos no es fa servir la sigla PD (post data, amb el significat de 'després de la data'), perquè són textos que no la contenen, ja que surt per defecte quan es rep el missatge.
Algunes recomanacions
L'ús de les majúscules en els missatges de correu electrònic és el que prescriuen les normes. Es recomana no escriure paraules o text en general amb majúscules, ja que això va contra les convencions habituals i sovint s'interpreta com si l'emissor estigués aixecant el to de veu.
Així mateix, convé no abusar ni de la negreta ni de la cursiva perquè no perdin l'ús que els és propi.


Exemple de missatge de correu electrònic

De: Cristina Jové
Per a: Caps d'Àrea
Tema: Sessió formativa
Benvolguts companys, benvolgudes companyes,
Us informem que dijous 23 de gener hi ha una sessió formativa per presentar el nou projecte XXX a la sala d'audiovisuals a les 16.00 h. La sessió tindrà dues parts diferenciades. A la primera s'explicarà en què consisteix aquest nou projecte. A la segona es farà una presentació de les sessions formatives programades per a aquest any.
Us demanem, si us plau, que feu arribar aquesta comunicació a totes les persones del vostre equip. Les que hi estiguin interessades hauran de confirmar l'assistència  contestant aquest mateix missatge.
Esperem que la sessió sigui del vostre interès i us agraïm la vostra col·laboració.
Cordialment,
Cristina Jové
Àrea de Formació
Consultoria Messeguer
www.messeguer.cat


Definició
La sigla SMS correspon a la denominació anglesa short message service, que té com a forma equivalent en català servei de missatges curts. Aquest terme serveix per designar el sistema que permet l'intercanvi de missatges en format de text, generalment amb un límit de 160 caràcters, mitjançant els telèfons mòbils i altres aparells electrònics.
Criteris generals de redacció
Els SMS es poden enviar des de l'àmbit privat o des d'organitzacions i empreses. Els SMS que s'envien des de l'àmbit institucional o empresarial es caracteritzen per la redacció impersonal, en què s'informa d'alguna cosa amb la màxima precisió i brevetat possible, atès el poc espai disponible.
Identificació de l'organisme
En els missatges emesos per organismes o empreses es recomana deixar constància de l'entitat emissora. S'acostuma a fer a l'inici del missatge.
Salutació i comiat
Les fórmules de salutació i comiat se solen ometre, donada la limitació d'espai.
Recomanacions
En els missatges emesos des d'organismes o empreses cal evitar els recursos d'abreviacions, propis de comunicacions de l'àmbit privat. Així, cal escriure:
de, i no d
per, i no x
que, i no q
també, i no tb
més, i no +
Així mateix, cal accentuar d'acord amb les normes ortogràfiques, ja que la majoria de programes de gestió d'enviament d'aquest tipus de missatges permeten fer-ho. Per exemple:
Clínica dental XXX. Li recordem que té visita el dia 31.01.20 a les 17 h. Si la vol anul·lar o modificar, pot trucar al 93...


Vidal i Associats
Av. Prat de la Riba, 23
08915 Badalona
ITS Traduccions
C. Consell de Cent, 540, 7a planta
08013 Barcelona
Benvolguts companys, benvolgudes companyes,
Us volem expressar el nostre condol més sincer  per la pèrdua de ..., amb qui hem tingut ocasió de compartir tots aquests darrers anys de projectes i il·lusions.
Us fem arribar tot el suport en aquests moments tan difícils i estem a la vostra disposició per a qualsevol cosa que pugueu necessitar.
Us saludem ben afectuosament.
Berta Prats Civit
Cap de Projectes
Badalona, 3 de febrer de 2014


Fórmules de condol per a comunicacions escrites

Exemples de fórmules per al paràgraf inicial:
Us escrivim perquè hem rebut la notícia de la pèrdua de...
Amb motiu del traspàs de...
Consternats per la mort de...
Exemples de fórmules per als paràgrafs intermedis:
Us volem fer arribar el nostre condol per la mort de...
Lamentem amb vosaltres la pèrdua de...
Sentim la seva pèrdua...
Accepteu l'expressió del nostre condol...
El nostre condol més sincer...
Us acompanyem en el sentiment...
Us expressem el nostre condol...
Us transmetem el nostre sentiment de dolor...
Exemples de fórmules per al paràgraf final:
Us volem fer arribar el nostre suport en aquests moments tan difícils.
Compteu amb nosaltres per a tot el que calgui.
Ens sentim al vostre costat.
Podeu comptar amb la nostra ajuda per a qualsevol cosa que pugueu necessitar.
Esperem que trobeu la força per superar la seva pèrdua irreparable.


Les oracions passives es construeixen amb el verb ser i el verb principal en participi. A més, poden incloure un complement agent introduït per les preposicions per o de, que expressa qui o què fa l'acció. Per exemple:
El conductor és multat si no respecta el codi de circulació.
Enguany els pressupostos ja han estat aprovats.
El llibre extraviat va ser trobat pel conserge.
Era un home respectat per/de tothom.
Aquestes oracions passives es fan servir quan es vol posar èmfasi en el resultat de l'acció del verb, més que no pas en qui o què l'executa. Això no obstant, sovint, se'n fa un ús abusiu. Per aquest motiu, cal recordar que en general la forma més neutra és construir la frase en veu activa (o construir-la en veu activa reprenent el complement directe amb un pronom feble). Per exemple:
El conserge va trobar el llibre extraviat.
Enguany els parlamentaris ja han aprovat els pressupostos.
Tothom el respectava.
La piulada l'ha publicada un usuari anònim.
Això ho va resoldre el departament de premsa.Un altre recurs és utilitzar la passiva pronominal, que es construeix amb el pronom es i el verb en veu activa. És especialment adequada quan no es vol fer constar qui fa l'acció, perquè no es coneix o perquè no és rellevant. Per exemple:
Es preveu la posada en funcionament del servei.
L'establiment es tancarà a les 20.00 h.
Es prohibeix l'entrada amb gossos.


Construccions absolutes de participi
'arribats a aquest punt...', 'dit això...', etc.

Els participis es poden fer servir d'una manera aïllada, amb valor absolut, per indicar que un procés ha finalitzat i, per tant, no fan referència a accions que no han acabat. Per exemple:
Arreglat el teulat, van decidir pintar la paret.
Dit això, només falta agrair-vos l'interès demostrat.
Passats uns segons, es va sentir l'explosió i l'edifici es va ensorrar.
A banda de valor temporal d'anterioritat, aquestes construccions de participi també poden tenir un valor causal, condicional o concessiu. Per exemple:
Vist el teu interès, un altre dia que hi anem t'avisarem ('com que veiem que hi tens interès...').
Aquests participis solen aparèixer a principi de frase (tot i que també és possible trobar-los al final o al mig de l'oració) i concorden amb l'element que els segueix. De vegades, es reforcen amb les expressions un cop o una vegada. Per exemple:
Un cop arribats a aquest punt, toca fer un exercici d'autocrítica.
Una vegada analitzades les característiques de l'edifici, els experts van optar per entrar-hi per darrere.
Valia més tocar el dos, vist el panorama...
Finalment, cal destacar que es fa un ús molt habitual d'aquest participi en textos amb una limitació d'espai, com ara titulars de premsa o rètols. Per exemple:
Detingut l'autor del robatori a la Llagosta.
Prorrogat fins al 16 de febrer.