Adjectius amb funció adverbial
parlar clar, cantar fluix, anar ràpid

En general, quan es vol expressar de quina manera es desenvolupa una acció es fa per mitjà d'adverbis. Per exemple:
La veïna del tercer puja les escales lentament.
El secretari ho ha redactat força bé.
Anirem directament a casa sense aturar-nos.
Així, les paraules lentament, bé i directament són adverbis de manera.
Hi ha un conjunt d'adjectius que es fan servir com a adverbis. Acostumen a aparèixer amb verbs relacionats amb l'acte de parla (cantar, dir, parlar, recitar...), amb verbs de moviment (anar, caminar, saltar, volar...), amb alguns verbs d'acció (llançar, trepitjar, colpejar, tirar...), amb alguns verbs que fan referència a un efecte perceptible (tocar, xiular, guixar, pudir...) i amb verbs meteorològics (nevar, ploure...). Aquests adjectius, quan s'utilitzen adverbialment, a més de ser invariables, solen ser curts i d'ús habitual. Per exemple:
alt: La Maria salta alt
baix: En Carles parla baix perquè no vol que els nens es despertin
clar: La Cinta parla clar i no té pèls a la llengua
diferent: Actua diferent de tothom
fi: Aquest joier treballa fi
fluix: Canta fluix perquè no la sentin
fondo: Si no respires fondo t'ofegaràs
just: Passen just amb el que tenen
ràpid: La Jana parla ràpid i no l'entenc
recte: Va seguir recte i va desaparèixer entre la boira
sa: Per viure bé cal menjar sa
seguit: Tota la tarda que plou seguit
D'altres sovint formen part d'expressions lexicalitzades: costar car (sentit figurat), filar prim, jugar net o jugar brut, mirar prim, mirar fix, pagar car (sentit figurat), saber greu, tirar curt o tirar llarg, etc.
Cal evitar expressions com jugar dur i treballar dur, que es poden canviar per jugar fort i treballar molt, respectivament.
També és preferible evitar fer servir com a adverbis adjectius que no formen expressions lexicalitzades, o quan el seu ús no està prou consolidat i no han quedat fixats per usos estereotipats. En aquests casos convé utilitzar l'adverbi corresponent. Per exemple:
En comptes de...Cal dir...No hi arribarà fàcil, si no s'hi esforça.No hi arribarà fàcilment, si no s'hi esforça.Va estudiar intens. Va estudiar intensament.Aquest noi juga imprudent i prendrà mal.Aquest noi juga imprudentment i prendrà mal.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d’Estudis Catalans (20.3.4)


u o un?
un d'agost o u d'agost?, oferta de dos per u o oferta de dos per un?

D'una banda, la forma u pot qualificar un nom indicant ordre d'aparició, de col·locació o de successió, com a sinònim de primer. Per exemple:
l'any u després de Crist (i no l'any un després de Crist)
el dia vint-i-u de març (i no el dia vint-i-un de març)
el segle u abans de Crist (i no el segle un abans de Crist)
el trenta-u de juliol (i no el trenta-un de juliol)
el vostre seient és a la fila u (i no a la fila un).
D'altra banda, la forma un davant de nom pot funcionar com a adjectiu numeral per indicar quantitat: un llibre, trenta-un arbres, etc.
Ara bé, tant un com u també poden funcionar com a pronoms i designar una persona o una cosa. Per exemple:
Hi ha una oferta de dos per un o Hi ha una oferta de dos per u (referint-se a 'un producte' o 'un article').
Els jugadors d'handbol es van lesionar en l'un contra un o Els jugadors d'handbol es van lesionar en l'u contra u (referint-se a 'un jugador contra un altre').
Van perdre per dos a un o Van perdre per dos a u (referint-se, per exemple, a 'gols').
Cal tenir en compte, però, que si a la frase hi apareix el pronom en, l'única forma possible és un, per exemple: Compra-me'n un, de llibre.
Per fer referència al nom dels nombres naturals o quan es compta, també es pot fer servir tant un com u. Per exemple:
Els números guanyadors del sorteig són el vint-i-un i el seixanta-un o Els números guanyadors del sorteig són el vint-i-u i el seixanta-u.
Comptem de l'un al cinquanta o Comptem de l'u al cinquanta.
Dos per un fan dos o Dos per u fan dos.
Tres, dos, un, zero!
o Tres, dos, u, zero!
Un i un fan dos o U i u fan dos.
En canvi, per referir-se al resultat d'una operació matemàtica, es tendeix a utilitzar la forma u i no pas un, per exemple: Nou per nou són vuitanta-u.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (17.2.1.3a)

Optimot, Departament de Política Lingüística, Generalitat de Catalunya


qualificació d'apte
Tot i que el diccionari normatiu no recull la forma apte com a nom, també es fa servir per fer referència a 'qualificació'. Quan es parla de qualificacions acadèmiques (excel·lent, notable, aprovat, apte i suspens), s'utilitzen com a noms i, en conseqüència, no han de concordar en gènere amb el subjecte que obté la qualificació. Per exemple:
Una noia ha rebut la qualificació d'apte (i no Una noia ha rebut la qualificació d'apta).


Compostos sintagmàtics adjectivals
Noms de colors: verd clar, gris perla

Hi ha una sèrie d'expressions que serveixen per designar colors amb matisos cromàtics. S'obtenen de la combinació de noms de colors entre si o bé afegint a un color altres modificadors.
Aquests compostos s'escriuen amb els elements que els formen separats i sense guionet. Per exemple:
verd clar, vermell fosc, blau marí molt fosc, blau verd, gris rogenc, verd blavós tirant a gris, marró vermellós, gris perla, blau cel brillant, groc canari, verd poma.
Quan aquestes expressions acompanyen un nom en aposició, no hi concorden. Per exemple:
vestits blau marí i bruses blau marí
cintes verd clar i cinta verd clar
Així, malgrat que de vegades en registres informals es fa la concordança de nombre espontàniament, com si aquests termes de colors fossin adjectius (unes bruses blaus cel / blau cels / blaus cels), en registres formals es mantenen invariables.
Finalment, cal notar que, amb el mateix significat, també es fan servir aquestes expressions en sintagmes preposicionals: uns vestits de color blau marí, unes cintes d'un to verd clar.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (15.3.1.1c)


Expressió de la quantitat d'una substància
pobre en i ric en

Per expressar que alguna cosa té poca quantitat d'alguna substància es pot fer servir l'adjectiu pobre, pobra. Per exemple:
És un mineral pobre en níquel.
La seva sang és pobra de glòbuls vermells.
També es pot expressar aquest mateix sentit amb l'adjectiu baix. Per exemple:
Seguia una dieta baixa en sal.
En sentit contrari, per expressar que alguna cosa té alguna substància en abundància es pot fer servir l'expressió ric, rica. Per exemple:
L'arròs és un cereal ric en midó.
L'amanida era rica en fibra.
Amb els mateixos significats i segons els contextos, també es poden usar altres expressions, com ara baix contingut de o alt contingut de i baix contingut en o alt contingut en. Per exemple:
És un brou amb un baix contingut de sal.
Els cereals tenen un alt contingut en ferro.


Plural de 'qualsevol'
'qualsevol' o 'qualssevol'?

L'indefinit qualsevol, quan funciona com a adjectiu, adopta la forma qualssevol per fer el plural. Així, quan aquest indefinit fa referència a dos o més elements, la forma adequada en plural és qualssevol, i no qualsevols. Per exemple:
Que vinguin tres xicots qualssevol.
Qualssevol que siguin les seves pretensions, no me'n refio.
Pel que fa a la pronúncia, cal tenir en compte que la forma plural qualssevol sona igual que la forma singular qualsevol.


'el dit informe' o 'dit informe'?
dit, dita; esmentat, esmentada; mencionat, mencionada

Per fer referència a un element del text que ha aparegut anteriorment, de vegades s'utilitzen els participis esmentat, esmentada; mencionat, mencionada, o dit, dita (també susdit, susdita, en un registre més formal), que es poden col·locar davant o darrere del nom. Per exemple:
El nou espai de l'associació està situat en un dels carrers més transitats del barri. L'objectiu és convertir l'espai esmentat en un punt de trobada.
Es lliurarà la mercaderia tan aviat com sigui possible. L'empresa no es fa responsable de les eventuals incidències que impedeixin lliurar la mencionada mercaderia en el període establert.
L'informe presentat indica que un 52% dels treballadors es dediquen al sector industrial; per tant, del dit informe es desprèn que aquest sector guanya pes ocupacional al municipi.
En relació amb el participi dit, cal tenir en compte que, quan va davant del nom, també ha d'anar precedit d'article determinat. Per exemple:
... per tant, del dit informe es desprèn... (i no ... per tant, de dit informe es desprèn...).
Cal recordar que hi ha altres maneres de recuperar elements esmentats prèviament, com ara l'ús d'un demostratiu o la substitució del referent per un pronom feble o relatiu. Per exemple:
El nou espai de l'associació està situat en un dels carrers més transitats del barri. L'objectiu és convertir aquest espai en un punt de trobada.
Es lliurarà la mercaderia tan aviat com sigui possible. L'empresa no es fa responsable de les eventuals incidències que impedeixin lliurar-la en el període establert.
L'informe presentat indica que un 52% dels treballadors es dediquen al sector industrial; per tant, se'n desprèn que aquest sector guanya pes ocupacional al municipi.


El substantiu por pot anar seguit tant de la preposició de com de la preposició a. Per exemple:
Sempre ha tingut por de les abelles.
Sempre ha tingut por a les abelles.
La por d'una revolta va obligar els senyors a cedir.
La por a una revolta va obligar els senyors a cedir.
En alguns contextos, l'ús de la preposició de pot provocar ambigüitat entre qui experimenta la por i allò que la causa. En aquests casos, generalment s'introdueix allò que causa la por amb la preposició a i, en canvi, es fa servir la preposició de per introduir la persona que l'experimenta. Per exemple:
La por dels gossos és injustificada ('la por que senten els gossos').
La por als gossos és injustificada ('la por que provoquen els gossos').
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (14.4.2c)


uns, unes amb valor quantificador
uns minuts, uns dies ('uns quants minuts', 'uns quants dies')

Les formes de plural de l'article indefinit, uns i unes, poden tenir un valor quantificador, equivalent de uns quants, unes quantes o alguns, algunes. Per exemple:
Hem decidit ajornar la reunió uns dies per poder-la preparar. (o uns quants dies o alguns dies)
Aquesta fotografia necessita uns retocs. (o uns quants retocs o alguns retocs)
Durant uns minuts va fer veure que dormia. (o uns quants minuts o alguns minuts)
Demanem unes croquetes mentre esperem el sopar? (o unes quantes croquetes o algunes croquetes)
Ara bé, quan no hi ha voluntat de quantificar el sintagma, aquest s'escriu sense article. Per exemple:
L'empresa necessita canvis. (i no uns canvis)
He demanat a l'estanquer si tenen postals. (i no unes postals)
Soparem a dins perquè hi ha núvols. (i no uns núvols)
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (16.3.2.2d)


tocar fons
Un dels significats més habituals que té el nom fons és la part inferior d'un recipient, d'una cavitat (el fons d'una bota, el fons d'un buc, etc.), o bé la superfície sòlida sobre la qual hi ha l'aigua d'un estany, d'un riu, del mar, etc. (el fons del mar, Anar una nau a fons...). També té altres significats, alguns dels quals són en sentit figurat: Va descobrir el fons del seu cor, La Maria té un bon fons, el fons de la qüestió, etc.
Així, doncs, per extensió de significat, l'expressió tocar fons equival a estar molt abatut per algun motiu. Exemples:
La mort de la seva germana ha fet que toqués fons.
Aquella empresa té els dies comptats: ha tocat fons.
Cal dir que no és adequat utilitzar el mot fondo en aquest context, ja que s'utilitza sempre quan acompanya un adjectiu (en el sentit de 'profund') o en funció d'adverbi ('amb profunditat'). Exemples: una pena molt fonda, respirar fondo.


La locució per si sol
o per si sola es fa servir
com a
expressió reflexiva, per indicar que el referent del nom que acompanya és l'única entitat afectada per algun fet. Tot i que aquesta expressió no la recull explícitament la normativa, té molt d'ús en català i és admissible al costat de la forma
per si mateix o per si mateixa. Per exemple:
El gat es va ficar dins de l'armari, però va acabar sortint per si mateix / per si sol.
No sé com ho veieu, però aquest mes les xifres parlen per si mateixes / per si soles. Ho hem aconseguit!


Les oracions subordinades de relatiu sense antecedent: el que o el qui?; aquell que o aquell qui?
qui digui això o el que digui això?

En les oracions de relatiu substantives en què el relatiu es refereix a persones, es poden utilitzar els pronoms qui o que, precedits o no d'altres elements.
1. Qui
Es pot fer servir el relatiu qui. Per exemple:
Qui digués això mentiria.
Aquest pronom relatiu també pot anar precedit de diversos mots o expressions: un article definit (el, la, els, les); un determinant demostratiu de llunyania (aquell, aquella, aquells, aquelles); aquest article definit o determinant precedit de tots; o bé els mots tothom, qualsevol o tot. Per exemple:
Tots els qui no van venir ahir que vagin a buscar les fotocòpies.
2. Que
El relatiu que ha d'anar precedit necessàriament d'alguns dels mots o expressions següents: un article definit (el, la, els, les); un determinant demostratiu de llunyania (aquell, aquella, aquells, aquelles); aquest article definit o determinant precedit de tots; o bé els mots qualsevol o tothom. Per exemple:
El que digués això mentiria.
Tots els que no van venir ahir que vagin a buscar les fotocòpies.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.2.2b i 27.2.2c)


Com es diu aclarar en català?
clarificar o aclarir?
esbandir, esclarir o aclarir?

En català, segons el context i el significat que es vulgui expressar, cal utilitzar la denominació més adequada:
En el sentit de 'fer més clar', es poden fer servir els verbs aclarir i esclarir. Per exemple:
M'ha quedat un verd massa fosc i l'he hagut d'aclarir.
Un raig de llum esclarí la penombra.
En el sentit d''esdevenir clar el cel', es poden fer servir els verbs pronominals aclarir-se i esclarir-se. Per exemple:
Si el cel no s'aclareix aviat, haurem de deixar l'excursió per a un altre dia.
El cel s'esclarí de pressa després de la tempesta.
En el sentit figurat de 'fer més entenedor un assumpte, un misteri, un dubte, etc.', es poden fer servir els verbs aclarir, esclarir, explicar, esbrinar i clarificar. Per exemple:
Parla amb el retolista per aclarir la qüestió de la impressió.
Sherlock Holmes esbrinava els misteris des de casa.
Explica-li quin problema hi ha.
Convindria clarificar les tasques que han quedat pendents.
En el sentit de 'veure amb claredat una situació per poder obrar amb eficàcia', es poden fer servir les expressions entendre-s'hi i sortir-se'n. Per exemple:
—Com va el projecte? —Malament: no me'n surto.
El telèfon mòbil nou té tants botons que no m'hi entenc.
En el sentit de 'treure, dissoldre, amb aigua clara el sabó d'alguna cosa ensabonada', es poden fer servir els verbs esbandir, esbaldir, rabejar, esclarir i aclarir. Per exemple:
Han tallat l'aigua en el moment d'esbandir-me els cabells.
Tu rentes els plats i jo els esclareixo.El verb aclarar és l'equivalent en castellà.


Es pot dir com perquè i com per en català?

Malgrat que, de vegades, en registres col·loquials s'utilitza el mot com davant de la preposició final per (o per a) o la conjunció perquè, aquesta construcció no és pròpia dels registres formals. Per exemple:
No s'ha anunciat prou perquè se'n puguin assabentar (i no No s'ha anunciat prou com perquè se'n puguin assabentar).
Estic massa cansat per venir a jugar (i no Estic massa cansat com per venir a jugar).
Tampoc no és pròpia dels registres formals la construcció formada per la consecutiva tant/tan... com seguida d'una construcció final. Per exemple:
No ha menjat tant perquè ara no vulgui postres (i no No ha menjat tant com perquè ara no vulgui postres).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (29.3.5)


'abans de venir' o 'abans que vinguis'?
'abans de' + infinitiu o 'abans que' + verb en subjuntiu?

Per expressar prioritat, es poden fer servir les construccions abans de + infinitiu o abans que + verb en subjuntiu. Per exemple:
Abans de dir qualsevol cosa, vull que sàpigues que no ha sigut culpa nostra.
Abans que diguis qualsevol cosa, vull que sàpigues que no ha sigut culpa nostra.
L'última construcció (abans que + verb en subjuntiu) pot anar acompanyada de la partícula no sense que necessàriament indiqui un valor de negació. En aquest cas, es pot ometre la conjunció que. Per exemple:
Ho decidiran abans que comenci el curs.
Ho decidiran abans (que) no comenci el curs.


Combinacions de dos pronoms
hi ho o l'hi?

Una de les funcions del pronom hi és substituir complements de lloc o predicatius. Per exemple:
Hi ha portat el pastís (Ha portat el pastís a la cuina de casa).
Posa-hi les tomaqueres (Posa les tomaqueres lligades amb un cordill).
Ara bé, quan aquest pronom hi coincideix amb el pronom ho, com que la combinació hi ho no és possible, en general només es manté el pronom ho. Per exemple:
Li he dit que portés allò a la cuina però al final no ho ha portat.
Li he dit que posés això lligat amb un cordill, però em sembla que no ho ha posat.
Una altra solució possible, quan el pronom ho representa un complement directe, és fer servir la combinació l'hi (que s'obté del pronom ho, que pren la forma l', i el pronom hi). Per exemple:
Li he dit que portés allò a la cuina però al final no l'hi ha portat.
Li he dit que posés això lligat amb un cordill, però em sembla que no l'hi ha posat.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (8.4.3.7c)


Concordança del verb en oracions formades per un dels o una de les
Una de les activitats que té més èxit és... o Una de les activitats que tenen més èxit és...?

La concordança dels verbs en les expressions partitives un dels, una de les pot variar segons els elements que introdueixen aquestes construccions partitives.
1. La construcció un dels, una de les pot anar seguida d'un nom i fer la funció de subjecte. Aleshores, concorda amb el verb en singular. Per exemple:
Un dels meus amics és metge.
Ara bé, quan el nom introduït per un dels, una de les està complementat per una oració de relatiu, si el relatiu fa la funció de subjecte del verb de la subordinada aquest verb pot anar tant en singular com en plural. Per exemple:
Una de les activitats que tenen/té més èxit és l'escalada.
En aquest cas, si el verb està en plural l'antecedent del relatiu que és les activitats, mentre que si el verb està en singular l'antecedent és una de les activitats.
2. La construcció un dels, una de les també pot anar seguida d'una oració de relatiu substantivada. Aquest tipus de construccions solen aparèixer en oracions copulatives fent d'atribut. En aquest cas, el verb de l'oració relativa va generalment en tercera persona del plural. Per exemple:
És un dels qui beuen alcohol a les festes?
Ara bé, quan el subjecte del verb copulatiu és de primera o segona persona del plural, el verb de l'oració relativa pot anar en tercera persona del plural o pot concordar amb el subjecte del verb copulatiu. Per exemple:
Uns dels que defensem/defensen l'actuació del govern legítim som nosaltres.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (13.5.1.2e i 13.5.1.3c)


Pronoms febles amb perífrasis verbals
Col·locació dels pronoms febles amb verbs
'Em va escoltar' o 'Va escoltar-me'?

Quan un pronom feble acompanya un verb, aquest pronom es pot col·locar davant de la forma verbal o bé darrere:
1. Amb un verb conjugat que no sigui compost, habitualment es col·loca al davant. Per exemple:
Estic tan cansada que crec que m'adormiré de seguida.
Mentre es dutxava, ens entreteníem mirant la tele.
2. Amb les formes compostes en què hi ha un infinitiu, el pronom es pot col·locar al davant o al darrere. Per exemple:
Ahir sí que em va escoltar o bé Ahir sí que va escoltar-me.
La Lluïsa ho va consultar al president o La Lluïsa va consultar-ho al president.
3. Amb un verb en infinitiu, gerundi o imperatiu, el pronom feble es col·loca al darrere. Per exemple:
Pensant-hi bé, val més que no li diguis res.
Truca-li tan aviat com puguis.
4. En el cas de les perífrasis verbals, el pronom pot anar al davant de la perífrasi, al darrere o entre les formes verbals que la constitueixen. Per exemple:
La seva mare sempre els va voler dominar o La seva mare sempre va voler-los dominar o La seva mare sempre va voler dominar-los.
Finalment, cal tenir en compte que si hi ha una combinació de dos o més pronoms, normalment es col·loquen junts, tret del cas en què hi hagi un infinitiu que sigui complement d'un altre verb, situació en què cada pronom ha d'acompanyar el verb que li correspon. Per exemple:
De seguida se n'hi va haver d'anar o De seguida va haver-se-n'hi d'anar o De seguida va haver d'anar-se-n'hi.
però:
Em vaig decidir a repartir-los (i no Me'ls vaig decidir a repartir).


En l'àmbit de l'esport, per referir-se a fer el gol, el bàsquet o el punt clau d'un partit, es pot fer servir el verb sentenciar.
Aquest verb tant es pot utilitzar de manera transitiva com intransitiva. Si es fa servir transitivament, ha de dur un complement directe. Per exemple:
El jugador va sentenciar el partit abans del descans.
L'equip gairebé va sentenciar la semifinal de la copa en el partit d'ahir a la nit.
En canvi, si es fa servir intransitivament, no duu complement directe. Per exemple:
Un xut creuat del migcampista va sentenciar.


en + gerundi (valor temporal): en sortint, en havent sopat

La construcció en + gerundi expressa una acció simultània o una acció immediatament anterior en el temps. Per exemple:
En sortint de la feina anirem a fer un mos.
Em vaig trobar el veí en tornant de nedar.
En baixant del cotxe em van caure les ulleres a terra.
En havent sopat toca fer un passeig nocturn.
Aquesta construcció només té valor temporal i, per tant, no són adequats altres valors. Per exemple:
Van prescindir dels seus serveis perquè van considerar que no havia tingut una bona actitud (i no Van prescindir dels seus serveis en considerant que no havia tingut una bona actitud).


Usos del gerundi
'S'ha examinat aprovant l'assignatura' o 'S'ha examinat i ha aprovat l'assignatura'?

Les construccions de gerundi generalment tenen un valor duratiu. Independentment del fet que el gerundi també pugui presentar altres valors (causal, condicional o concessiu), sol indicar duració o continuïtat.
Podem trobar construccions de gerundi en els contextos següents:
1. L'oració de gerundi pot complementar tota l'oració principal. En aquest cas, generalment té valor duratiu i expressa una acció simultània o immediatament anterior a la de l'oració principal. Per exemple:
Mirant aquella pel·lícula li va venir son. ('mentre mirava...')
Havent dinat vam sortir a fer un volt. ('després de dinar...')
En canvi, l'oració de gerundi no expressa una acció posterior a la de l'oració principal. Tampoc no indica una conseqüència de l'acció expressada pel verb principal, encara que les dues accions siguin simultànies des del punt de vista temporal. Per exemple:
S'ha examinat i ha aprovat l'assignatura (i no S'ha examinat aprovant l'assignatura).
Vaig aparcar el cotxe massa ràpid i el vaig ratllar (i no Vaig aparcar el cotxe massa ràpid ratllant-lo).
A més del sentit temporal, l'oració de gerundi també pot tenir un sentit causal, condicional o concessiu. Per exemple:
No veient-hi res d'estrany, va donar per tancada la inspecció. ('com que no hi veia res d'estrany...')
Sabent que el tren circula a una velocitat de 250 km/h, calculeu a quina hora arribarà. ('si sabeu que el tren circula...')
2. El gerundi pot complementar només el verb i, aleshores, forma part del predicat verbal. En aquest cas, generalment té un valor final o de manera. Per exemple:
Em van trucar ahir demanant més aclariments.
Els veïns van col·laborar-hi venent números de la rifa.
3. El gerundi també pot ser un complement predicatiu i pot fer referència tant al subjecte com al complement directe del verb de l'oració principal. Per exemple:
L'avi sempre treballava cantant.
Vaig veure el professor plorant.


Corrent com corria...
Construccions de gerundi

De vegades, el gerundi es fa servir en unes construccions molt particulars, perquè el complement d'aquest gerundi és una oració en què es repeteix el mateix verb del gerundi però en forma personal. Per exemple:
Corrent com corria, segur que hi arribaria a temps.
Anant on vas, has d'anar més mudat.
Aquestes construccions poden tenir valor causal, condicional o concessiu. Per exemple:
És impossible que els pisos siguin de bona qualitat, construint com es construeix.
Treballant tantes hores com treballa, i encara troba estones per participar en el programa de voluntariat.
Dormint com dormia vaig pensar que valia més no despertar-la.


Un dels usos fonamentals del condicional simple és expressar futur o una idea de posterioritat dins d'una acció passada. Per això apareix en oracions subordinades o dependents d'un verb principal que es troba en un temps passat. Per exemple:
El doctor Manel s'hi va negar i va dimitir, fet que incrementaria encara més la tensió entre els treballadors.
Quan va tenir notícia del que passava, ningú no sospitava que des de llavors no la tornarien a veure mai més.
El seu germà va desaparèixer. L'endemà tothom ho sabria i se'n lamentaria.


Ús del verb anar en expressions temporals
en el que va d'any o des de principis d'any?

Per expressar la idea que ha transcorregut un temps determinat des d'un esdeveniment, es pot fer servir la construcció fa + expressió temporal + que, o els verbs passar, portar o dur. Per exemple:
Els meus pares ja fa quaranta anys que estan casats.
Ja han passat quaranta anys des que es van casar.
Amb aquest significat, però, no és adequat optar per una construcció amb el verb anar, com ara Ja van quaranta anys de casats. Tampoc no és adequada l'estructura en el que va de + expressió temporal (en el que va de mes, en el que va de segle, etc.) per expressar el període de temps que ha transcorregut dins d'un marc temporal determinat. En aquest cas, es poden fer servir expressions com ara des de principi de + expressió temporal, durant + expressió temporal, des que + verb començar + expressió temporal, etc. Per exemple:
Des que ha començat el mes no hem estalviat gens. (i no En el que va de mes no hem estalviat gens.)
Des de principi d'any he perdut cinc quilos. (i no En el que va d'any he perdut cinc quilos.)
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (31.5.4)


Correlacions verbals en oracions condicionals i concessives
hauria vingut o hagués vingut?

Per expressar una realitat que ja no és possible o una condició irrealitzable es fa servir el condicional perfet.
Aquest temps verbal apareix en l'oració principal de les oracions condicionals i de les oracions concessives, que són aquelles que indiquen un obstacle o una dificultat que no impedeix la realització d'allò que expressa l'oració principal. Per exemple:
Si haguessis vingut a la festa, t'haurien convidat a una beguda. (condicional)
Encara que haguessis vingut, no hauríem pogut estar per tu. (concessiva)
En alguns parlars, de vegades, aquesta mena d'oracions també es formen amb el plusquamperfet de subjuntiu en la part principal. Per exemple:
Si haguessis vingut a la festa, t'haguessin convidat a una beguda.
Aquest ús del plusquamperfet de subjuntiu en l'oració principal és propi de registres informals. En els registres formals és preferible l'ús del condicional perfet:
Si haguessis vingut a la festa, t'haurien convidat a una beguda.
També s'usa el condicional perfet en oracions condicionals simples, en què no hi ha cap conjunció condicional. Per exemple:
Travessar el riu ens hauria fet anar malament (i no Travessar el riu ens hagués fet anar malament).
Aquesta tasca no hauria estat possible sense la vostra col·laboració (i no Aquesta tasca no hagués estat possible sense la vostra col·laboració).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (24.5.5 i 30.2.2.3)


Usos del passat simple i el passat perifràstic: sentí o va sentir?, cantí o vaig cantar?

El passat perifràstic designa una acció acabada, duta a terme en el passat, i es construeix amb l'auxiliar va (vaig, vas, va, vam, vau, van) seguit d'un infinitiu. Per exemple:
vaig cantar, vas cantar, va cantar, etc.
vaig sentir, vas sentir, va sentir, etc.
El passat simple designa el mateix, però no es construeix amb cap verb auxiliar, sinó que es correspon amb una forma conjugada del verb. Per exemple:
cantí, cantares, cantà, etc.
sentí, sentires, sentí, etc.
Pel que fa als usos d'aquestes formes, actualment el passat perifràstic és el més general, tot i que la forma simple es manté oralment en alguns parlars valencians, en mallorquí i en eivissenc. Cal tenir en compte, però, que en els registres formals i especialment en l'escriptura, la forma simple manté un ús important, llevat de la primera persona del singular.
En textos literaris poden alternar totes dues formes de passat, per qüestions d'estil. Així doncs, en un mateix text o en un mateix paràgraf es poden intercalar totes dues formes, malgrat que en els diàlegs se sol fer servir el passat perifràstic per reflectir així la parla oral.
Font: Gramàtica bàsica i d'ús de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.3, punt 1)


La forma aviam és el resultat d'un encreuament entre a veure i vejam (forma arcaica d'imperatiu del verb veure), interjeccions amb què s'expressa la curiositat de veure el que passarà, la temença que una cosa desitjada no tindrà lloc, que una cosa temuda s'esdevindrà, etc. Per exemple:
A veure qui arribarà primer, avui.
Vejam si no tindrem temps de fer-ho tot.
La interjecció aviam cal utilitzar-la, només, en llenguatge oral i col·loquial:
Aviam si ets capaç d'atrapar-me!


Combinacions col·loquials de verb + pronom feble o pronom feble + verb
di-us-e, emportà-us-el, mirem's-e, anem's-en, permete't, ens e surt, ens en anem

De vegades quan s'afegeix un pronom feble a una forma verbal es creen combinacions pròpies de la llengua oral, que no són adequades en els registres formals.
Quan es volen reproduir per escrit aquestes combinacions col·loquials es poden produir canvis ortogràfics, com ara la pèrdua de la consonant final del verb, la modificació de la forma del pronom feble o l'addició d'una vocal de suport al verb. Per exemple:
Vull di-us-el (en lloc de dir-vos-el).
Va, aturem's-hi ara (en lloc de aturem-nos-hi).
Jo crec que sí que ens e sent (en lloc de ens sent).
Un cas de combinació de dos pronoms que cal tenir en compte és quan el primer pronom acaba amb s i a continuació hi ha el pronom en, i aquesta combinació precedeix o bé una forma verbal començada amb vocal o hac o bé el pronom hi. En aquest cas, en general el pronom en adopta la forma n', tot i que també es pot mantenir la forma en, d'acord amb els parlars que així ho pronuncien. Per exemple:
Avui ens n'anem (o Avui ens en anem).
Us n'han tret (o Us en han tret).
Cada dia els n'arriben de nous (o Cada dia els en arriben de nous).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (8.4.2c i 8.5.1)


Concordança en oracions atributives amb nom col·lectiu o pronom neutre al subjecte
Concordança en oracions atributives reversibles
això és o això són?

Pel que fa a la concordança en oracions copulatives, cal tenir en compte dos casos particulars:
1. Amb un nom col·lectiu com a subjecte
Quan un nom col·lectiu referit a un grup de persones fa la funció de subjecte d'una oració copulativa, el verb concorda amb l'atribut. Així:
Si l'atribut és singular el verb també va en singular. Per exemple: El públic, malgrat la pluja, ha estat pacient i no ha marxat.Si l'atribut és plural, el verb també va en plural. Per exemple: El públic, malgrat la pluja, han estat pacients i no han marxat.
Passa el mateix quan el subjecte és un pronom neutre, perquè fa la funció d'un nom col·lectiu. Per exemple:
Això són bestieses.
Allò era un guirigall.
2. En oracions copulatives d'identificació (o reversibles)
Les oracions copulatives d'identificació són les oracions copulatives en què el subjecte i el predicat es poden intercanviar sense que variï el significat de l'oració. Per exemple:
La nostra esperança és la pluja o La pluja és la nostra esperança.
En aquestes oracions, quan tant el subjecte com l'atribut són de tercera persona i un dels dos és plural, el verb concorda amb el sintagma nominal que va en plural. Per exemple:
La reclamació principal de la plantilla són les millores salarials o Les millores salarials són la reclamació principal de la plantilla.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (13.5.1.3a i 22.2.1)


Concordança en oracions amb subjecte format per coordinació disjuntiva
Vindrà el noi o la noia o Vindran el noi o la noia?

Quan en una oració el subjecte està format per dos o més sintagmes nominals coordinats amb la conjunció
o, en general el verb
concorda en plural però també pot anar en singular. Per exemple:
Vindran el noi o la noia o Vindrà el noi o la noia.
Ara bé, el verb només pot concordar en plural quan el subjecte porta un adjectiu o participi en plural que el modifica. Per exemple:
La periodista o la fotògrafa enviades faran el reportatge.
S'encarregaran de la revista el director o el secretari escollits.
En canvi, quan el subjecte va posposat al verb i té una interpretació exclusiva es fa la concordança en singular. Per exemple:
No sé si m'avisarà la meva mare o el meu germà.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (13.5.1.3e)


Ordres, instruccions o recomanacions: Empènyer o Empenyeu?

Per expressar una ordre, donar instruccions o fer una recomanació cal fer servir l'imperatiu i no pas l'infinitiu. Per exemple: Premeu el botó (i no Prémer el botó). Així, per adreçar-se a destinataris desconeguts en contextos formals o públics, com ara rètols, avisos, manuals d'instruccions, etc., s'utilitza la segona persona del plural de l'imperatiu, és a dir, el tractament de vós, i no pas el tractament de vostè.
Ara bé, cal recordar que per expressar ordres en negatiu s'utilitza el present de subjuntiu en lloc de l'imperatiu. Per exemple:
En lloc de...Cal dir...Estirar/EmpènyerEstireu/EmpenyeuDeixar sortir abans d'entrarDeixeu sortir abans d'entrarNo creuar la viaNo creueu la viaVeure la pàgina 20Vegeu la pàgina 20No trepitjar la gespaNo trepitgeu la gespaAfegir sal i pebre al platAfegiu sal i pebre al platNo distreure el conductorNo distragueu el conductorRepartir el full entre els assistentsRepartiu el full entre els assistents
Això no obstant, cal tenir en compte que hi ha una sèrie de casos en què es pot fer servir l'infinitiu amb valors propers a l'imperatiu. Són els següents:
En interfícies digitals, per donar nom a les funcions d'un aparell, com a opcions disponibles. Per exemple:
Reiniciar, Personalitzar, Configurar la pàgina.
En recordatoris personals. Per exemple: Demanar hora al dentista, Anar a comprar peix al mercat.
En registres informals, per indicar situacions que no han tingut lloc i que hauria estat convenient que es produïssin, un dels recursos que es pot utilitzar és l'infinitiu compost. Per exemple: Volies un gelat? Haver-m'ho dit abans!
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (34.4)


Concordança en oracions passives pronominals
Es fa fotocòpies o Es fan fotocòpies?

Les oracions passives pronominals són un tipus de passiva que es construeix amb el pronom es i el verb en tercera persona. En aquestes oracions, el verb concorda amb el sintagma nominal que l'acompanya. Per exemple:
Es fan fotocòpies en color.
Es poden obrir les finestres.
No es necessiten tantes pomes per fer el pastís.
Cal tenir en compte, però, que en els parlars nord-occidentals el verb es manté en singular encara que el sintagma nominal sigui plural. Això no obstant, si aquest sintagma és definit i apareix abans del verb aleshores hi ha concordança. Per exemple:
Es fa fotocòpies en color (però Les fotocòpies en color es fan els dilluns).
Es pot obrir les finestres (però Les finestres ja es poden obrir per ventilar).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (23.3.1a i 23.3.1d)


Concordança del subjecte coordinat amb la preposició amb
La Núria amb la Laura el porten o La Núria amb la Laura el porta?

Quan el subjecte està format per dos elements coordinats amb la preposició amb (o bé amb expressions com ara en col·laboració amb o juntament amb), el verb concorda en plural, tret dels casos en què el sintagma preposicional introduït per amb va entre comes perquè és un incís. Per exemple:
La Núria amb la Laura porten aquest tema. (però La Núria, amb la Laura, porta aquest tema)
En Joan en col·laboració amb en Pere desenvoluparan el projecte.
Ara bé, si a l'oració només hi apareix el sintagma preposicional i s'ha elidit la resta del subjecte, el verb concorda en plural. Per exemple:
Amb el Pep sou amants? (equivalent a El Pep i tu sou amants?)
Finalment, cal indicar que amb aquest mateix significat és més habitual trobar una estructura en què el sintagma preposicional no és un element del subjecte sinó un complement del verb. En aquestes oracions el verb concorda amb el subjecte. Per exemple:
La Núria porta aquest tema amb la Laura.
En Joan desenvoluparà el projecte en col·laboració amb en Pere.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (13.5.1.3f)


La perífrasi estar + gerundi té sobretot un valor progressiu i es fa servir per indicar que una acció es troba en curs de realització. També pot tenir un valor duratiu i, en aquest cas, assenyala la continuïtat d'un esdeveniment durant un període de temps i, més esporàdicament, la repetició d'un esdeveniment. Per exemple:
No el molestis, que està treballant.
Fa dues hores que ho estem mirant i no ens en sortim.
Aquest nen sempre estava preguntant el mateix.
Aquests valors també es poden expressar sense necessitat de fer servir una perífrasi verbal, sinó amb l'ús del present o de l'imperfet, segons el cas. Per exemple:
No el molestis, que treballa.
Fa dues hores que ho mirem i no ens en sortim.
Aquest nen sempre preguntava el mateix.
Tot i que totes dues opcions són possibles, l'ús de l'una o l'altra implica un matís de significat diferent. Les oracions en què no es fa servir una perífrasi són més neutres, mentre que les oracions amb perífrasi són més marcades perquè es focalitza la durada de la situació. Per exemple:
Què feies? Que dormies? (context neutre)
Què feies? Que estaves dormint? (focalització en la durada)


La perífrasi acabar + gerundi expressa la finalització d'un estat o d'un procés que ha durat un cert temps. Per exemple:
Tots i els esforços que hi van dedicar, van acabar perdent la inversió.
Després de discutir tot el dia, van acabar donant-li la raó.
Aquesta perífrasi té un sentit semblant als adverbis finalment o per fi, entre d'altres. Si es vol donar més èmfasi al valor de finalització, també es poden fer servir aquests adverbis en combinació amb la perífrasi de gerundi. Per exemple:
Va haver de resoldre molts entrebancs, però finalment va acabar obrint la botiga.
Les autoritats del consistori per fi van acabar acceptant la proposta dels veïns del barri.


Perífrasis d'infinitiu: venir a + infinitiu
ve a ser, vinc a dir

L'ús del verb venir davant d'un infinitiu introduït per la preposició a és adequat amb sentit aproximatiu ('fer o esdevenir-se d'una manera aproximada allò que indica aquell infinitiu'). Aquest verb també pot fer referència a la culminació d'un procés o al resultat d'una argumentació. Per exemple:
Ve a ser la mateixa cançó de sempre. (aproximatiu)
Ve a tenir els mateixos anys que jo. (aproximatiu)
El pis ve a costar uns 180.000 euros. (aproximatiu)
Aquest projecte ve a mostrar deu anys de feina. (culminació)
Després de mitja hora sense parar de parlar, em va venir a dir que volia la meva col·laboració. (argumentació)
Amb valor aproximatiu, també es pot fer servir el verb que apareix en infinitiu i afegir-hi l'adverbi aproximadament o les expressions més o menys, si fa no fa, una mena de. Per exemple:
Té aproximadament els mateixos anys que jo.
El pis costa, si fa no fa, uns 180.000 euros.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (24.8.5.2j)


Un cas especial dels compostos coordinats de noms de colors és l'adjectiu blaugrana, que s'ha lexicalitzat i pot ser invariable (és a dir, no flexiona en gènere i nombre) o bé pot flexionar en nombre. Per exemple:
les jugadores blaugrana
els seguidors blaugranes
Convé notar que la forma invariable (les jugadores blaugrana) té més tradició.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (12.5.3)


El plural de acord marc és acords marc.
Aquesta mena de compostos s'escriuen separats i sense guionet.


El plural de festa sorpresa és festes sorpresa.
Aquesta mena de compostos s'escriuen separats i sense guionet.


El plural de escola bressol és escoles bressol.
Aquesta mena de compostos s'escriuen separats i sense guionet.


El plural de estat nació és estats nació.
Aquesta mena de compostos s'escriuen separats i sense guionet.


El plural de noi escolta és nois escolta.
Aquesta mena de compostos s'escriuen separats i sense guionet.


El plural de noia guia és noies guia.
Aquesta mena de compostos s'escriuen separats i sense guionet.


Pares Noel
El plural de Pare Noel és Pares Noel.


Compostos coordinats adjectivals
verd-i-negre, blanc-i-blau

Hi ha uns casos molt concrets de compostos que fan referència a un equip esportiu, en què es coordinen, per mitjà de la conjunció i, dos noms de colors.
Malgrat que en general els compostos s'escriuen aglutinats (per exemple: allioli o coliflor), cal escriure'ls amb guionet si hi pot haver un problema de pronúncia. Aquest és el cas, per exemple, dels compostos blanc-i-blau i verd-i-negre.
Finalment, cal tenir en compte que aquests compostos, quan han de fer el plural, flexionen només l'element final. Per exemple:
els seguidors blanc-i-blaus i les penyes blanc-i-blaves
els seguidors verd-i-negres i les penyes verd-i-negres.


El plural de títol valor és títols valor.
Aquesta mena de compostos s'escriuen separats i sense guionet.


Els noms propis geogràfics acabats en -a àtona se solen considerar
femenins. Per exemple: la Tortosa visigoda, la Tarragona romana, l'Eivissa púnica,
la Tordera. Si s'hi anteposen els adjectius tot i mig,  no solen flexionar. Així doncs, es diu: recórrer tot Europa, Ho sap mig Barcelona.
També es consideren de gènere femení les ciutats que van introduïdes per l'adjectiu nova o el substantiu ciutat, com Nova York, Nova Orleans, Nova Delhi, Nova Taipei, Ciutat del Cap, Ciutat de Mèxic, etc. Per exemple: la Nova York més turística, la Ciutat de Mèxic perifèrica.
Els topònims que presenten qualsevol altra terminació diferent de -a àtona, se solen considerar masculins. Per exemple: el
Perpinyà d'abans, el París nocturn, el Lió
romàntic.
Hi ha, però, casos que no segueixen aquesta tendència general. Per exemple: la Safor, la Tet. Per aquest motiu, en cas de dubte, cal remetre a l'ús local.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (7.2.1.8)


'la pàgina dues', 'la pàgina dos' o 'la segona pàgina'?
Ús dels cardinals i ordinals

Els numerals ordinals solen aparèixer anteposats al nom que acompanyen. Per exemple:
la segona pàgina
el dinovè capítol
la trenta-setena posició
la primera fila
En aquests casos no és adequat fer servir el cardinal en lloc de l'ordinal (no es diu el dinou capítol o la trenta-set posició). En canvi, els cardinals es poden fer servir amb valor ordinal si es posposen al nom, especialment si s'hi sobreentén el mot número entremig. En aquest cas el numeral és invariable, és a dir, es fa servir sempre en masculí. Per exemple:
la pàgina dos (i no la pàgina dues)
el capítol dinou
la posició trenta-set
la fila u
Ara bé, quan l'ordinal que caldria fer servir és complex, es tendeix a fer servir el cardinal corresponent posposat al nom. Per exemple:
la pàgina dos-cents quaranta (en lloc de la dos-cents quarantena pàgina)
la posició tres-cents vint-i-dos (en lloc de la tres-cents vint-i-dosena posició)


magistrat jutge, magistrada jutgessa (plural i ortografia)

El plural de magistrat jutge, magistrada jutgessa és magistrats jutges, magistrades jutgesses.
Aquesta mena de compostos s'escriuen separats i sense guionet.


ministre, ministra de l'Estat espanyol (tractament protocol·lari)

senyor, senyora
El Ministeri d'Administracions Públiques va publicar una Ordre (BOE núm. 56, de 7 de març de 2005) per la qual, entre altres aspectes, s'estableix, com ja s'havia fet en disposicions anteriors, que el tractament protocol·lari que correspon als membres del Govern de l'Estat és el de senyor o senyora.


miss
El mot miss, que és el títol donat a la guanyadora d'un concurs de bellesa, és invariable, és a dir, té la mateixa forma en singular i en plural. Per exemple:
Les miss van desfilar per la passarel·la.


'els anys norantes' o 'els anys noranta'?

els anys noranta
Quan es fa referència a una dècada, no s'ha de fer concordar en nombre la dècada i el mot anys (els anys norantes), sinó que cal escriure el numeral en singular: els anys noranta, els anys trenta, etc.


tants per cent
El plural de tant per cent és tants per cent. Exemple: Se sol expressar en tants per cent.


bisos
El mot bis (que significa una repetició d'una peça o d'un fragment a demanda del públic, en un concert o en una representació) fa el plural de manera regular, és a dir, afegint la terminació -os al singular. Així, de bis fem bisos.
Per tant, cal dir: La soprano va acabar d'enlluernar el públic amb dos bisos, i no La soprano va acabar d'enlluernar el públic amb dos bis.


Expressions temporals en plural: a començament de o a començaments de; a final de o a finals de; a mitjan o a mitjans de?

Les construccions temporals a principi de, a començament de i a final de també es poden construir amb el nom en plural (a principis de, a començaments de, a finals de). Per exemple:
a començament d'any o a començaments d'any
a principi de mes o a principis de mes
a final d'estiu o a finals d'estiu
L'expressió a mitjan generalment porta un sintagma nominal sense preposició ni article. Ara bé, per analogia amb les altres construccions, també ha desenvolupat la possibilitat de construir-se en plural, seguida de la preposició de acompanyant un sintagma nominal amb determinant o bé sense determinant quan el nom és un mes o una estació, o mots com setmana, mes, any, etc., quan no tenen complements. Per exemple:
Sabrem el calendari definitiu a mitjan setmana.
Sabrem el calendari definitiu a mitjans de la setmana que ve.
Sabrem el calendari definitiu a mitjans de setmana.
Totes aquestes expressions són vàlides tant en singular com en plural, tot i que les formes en singular són les tradicionals.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (31.2.3)


caps rapats
El plural de cap rapat és caps rapats.


Verb 'relluir': amb '-eix-' o sense?
'relluu' o 'rellueix'?, 'relluï' o 'rellueixi'?

Hi ha verbs de la tercera conjugació que poden conjugar-se com a incoatius, és a dir, amb l'increment -eix- (-esc-, -ix-, -isc-) en les tres persones del singular i la tercera del plural del present d'indicatiu, el present de subjuntiu i l'imperatiu, o bé com a purs, és a dir, sense aquest increment. Ara bé, el significat del verb canvia segons el model que segueixin.
Quan el verb relluir es fa servir amb el sentit de 'brillar amb gran esclat', es conjuga sense l'increment -eix- (relluu, relluen, relluï...). Per exemple:
El sol relluu amb força.
Els ulls de la nena relluen febrosos.
En canvi, es fan servir les formes amb l'increment -eix- (rellueix, rellueixen, rellueixi...) quan relluir té el significat de 'mostrar-se amb esclat'. Per exemple:
La seva brillantor intel·lectual rellueix per sobre dels altres.
Espero que la seva fama rellueixi pertot arreu.


currículums
El plural de currículum és currículums.


Verb 'traslluir-se': amb '-eix-' o sense?
'es traslluu' o 'es trasllueix'?, 'es traslluï' o 'es trasllueixi'?

Hi ha verbs de la tercera conjugació que poden conjugar-se com a incoatius, és a dir, amb l'increment -eix- (-esc-, -ix-, -isc-) en les tres persones del singular i la tercera del plural del present d'indicatiu, el present de subjuntiu i l'imperatiu, o bé com a purs, és a dir, sense aquest increment. Ara bé, el significat del verb canvia segons el model que segueixen.
Quan el verb traslluir-se es fa servir amb el sentit de 'passar la claror a través d'un cos translúcid', es conjuga sense l'increment -eix- (es traslluu, es traslluen, es traslluï...). Per exemple:
Quan és de dia no pot dormir perquè la llum es traslluu per les cortines.
Els flaixos dels fotògrafs es traslluen per la porta i la neguitegen.
En canvi, es fan servir les formes amb l'increment -eix- (es trasllueix, es trasllueixen, es trasllueixi...) quan traslluir-se té el significat de 'manifestar-se quelcom per indicis, pels antecedents que se'n tenen'. Per exemple:
De les seves paraules es trasllueix la pena que sent.
La diversitat d'opinions dels components del grup fa que es trasllueixi la manca d'entesa en les declaracions.


estressos
El plural de estrès és estressos.


gènere de noms d'institucions i organismes no catalans

Quan s'incorpora el nom d'una institució o un organisme estranger al català, generalment se li atribueix el gènere que tindria el nom estranger si es traduís, encara que el gènere de la llengua estrangera i el del català no coincideixin. Així, cal dir:
el KGB o el Komitet Gosudarstvennoje Bezopasnosti (el nom comitè és masculí tant en rus com en català)
la San Francisco World Spirit Competition (el nom català competició és femení, mentre que l'anglès no fa distinció de gènere)
el British Council (el nom català consell és masculí, mentre que l'anglès no fa distinció de gènere)
el Bundesbank (el nom català banc és masculí, mentre que en alemany Bank és femení)
Cal recordar que per determinar el gènere que tindria el nom estranger en català cal fixar-se en el nucli del sintagma que forma la denominació. Així, en el nom Sozialdemokratische Partei Deutschland, s'ha de prendre com a referència el substantiu Partei, que és el nucli del sintagma (en aquest cas, i malgrat que Partei és femení en alemany, en català se li aplica el gènere masculí perquè partit és masculí).
Ara bé, hi ha diversos casos en què el gènere que tindria el nom estranger en català no correspon al gènere que s'acaba atribuint a la denominació. És el cas del ministeri d'afers estrangers britànic (Foreign Office), al qual s'atribueix el gènere masculí malgrat que oficina és un nom femení: el Foreign Office. Aquest fenomen és degut al fet que no es pren el nucli del sintagma com a referent de la denominació, sinó un altre nom que no apareix en el sintagma però que hi queda sobreentès. En el cas de Foreign Office, el referent és ministeri o departament, que són noms masculins.
Aquest criteri sovint fa que hi hagi confusions a l'hora d'assignar gènere a certes denominacions, perquè no queda clar quin nom s'ha pres com a referent. Exemples:
la Knesset (la cambra, l'assemblea) o el Knesset (el parlament, el govern)
la Human Rigths Watch (l'organització) o el Human Rights Watch (el control)


hores extra o hores extres?
vins extra o vins extres?
extra
adj.

hores extres
vins extra
L'adjectiu extra serveix per
designar dos conceptes. D'una banda, significa 'extraordinari', és a dir, que està fora del que es considera normal o acostumat. Amb aquest sentit no és un mot invariable, és a dir,
flexiona el plural amb la forma extres. Per exemple:
Per Nadal han cobrat una paga extra.
Per Nadal han cobrat pagues extres.
Van haver de fer una despesa extra.
Van haver de fer  despeses extres.
D'altra banda, quan l'adjectiu significa 'de qualitat suprema' és invariable, és a dir, es manté la forma extra tant en singular com en plural. Per exemple:
És un vi extra.
Són uns vins extra.
És un pernil extra.
Són uns pernils extra.


manlleus (cursiva o rodona)
marcatge tipogràfic d'estrangerismes

S'escriuen en rodona els manlleus (estrangerismes) que han estat adaptats al català. Per exemple: càrdigan, eslògan, flaix, xou, zàping, etc. La forma catalana d'aquests manlleus es pot consultar al diccionari normatiu i altres obres de referència.
Pel que fa als manlleus no adaptats gràficament (leitmotiv, clown, copyright, fondue, attrezzo, etc.) en general s'escriuen en cursiva. No obstant això, hi ha diversos factors que poden relativitzar l'ús d'aquesta cursiva en un manlleu no adaptat: si és de coneixement general i el recullen la majoria d'obres de referència, si el text en què apareix és divulgatiu (i no especialitzat), si en el mateix text hi ha altres manlleus, si aquests altres manlleus són del mateix àmbit o no, si la pronúncia no presenta dubtes, etc.
Convé tenir en compte que l'ús de la lletra rodona o cursiva per destacar els estrangerismes és una convenció i no forma part de la normativa de la llengua. En tot cas, el criteri sobre l'ús de la cursiva aplicat en un text ha de ser uniforme i coherent.


Flexió dels quantitatius: massa, força, prou

En català, en registres formals els quantitatius massa, força i prou no fan flexió ni de nombre ni de gènere. Per exemple:
En aquella reunió hi havia massa directius.
Vaig conèixer força noies durant aquell estiu.
Ja tinc prou diners per anar de vacances.
Ara bé, en els registres informals i en els parlars central, nord-occidental i septentrional, es tendeix a flexionar en nombre aquests adjectius quan acompanyen un nom en plural. Per exemple:
En aquella reunió hi havia masses directius.
Vaig conèixer forces noies durant aquell estiu.
Ja tinc prous diners per anar de vacances.
En el cas de prou, a més, en alguns parlars es fa la flexió de gènere i s'adopten formes femenines: prouta, proutes.
Cal recordar, però, que aquestes formes flexionades, pròpies dels registres informals de certs parlars, no són adequades en els registres formals.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (17.3a)


expressions llatines (cursiva o rodona)
marcatge tipogràfic de llatinismes

Per tradició, s'aconsella escriure sempre en cursiva les expressions llatines, tant si es recullen en els diccionaris com si no. Així es manté una coherència en el tractament d'aquests modismes especials. Per exemple:
La bona organització és una condició sine qua non per garantir l'èxit del projecte.
Em va explicar en què consistirà grosso modo.
Després de la reunió ha canviat els titulars ipso facto.


Pronoms de cortesia: el tractament de vós

El tractament de vós es fa servir per adreçar-se a algú amb respecte. Aquest tractament, quan fa de subjecte, exigeix que el verb vagi en segona persona del plural, independentment de si el pronom hi apareix o no, i només s'aplica a referents en singular. Per exemple:
No us hi podeu quedar, vós, aquí.
Demà us ho donaré a vós.
En frases en què hi ha un adjectiu o un participi que afecta aquest tractament, cal que concordi amb el referent del vós, ja sigui masculí o femení singular. Per exemple:
Esteu preparat per marxar, vós?
Vós hi sereu molt benvinguda, a la inauguració de demà.
Cal tenir en compte que el pronom vós té com a formes relacionades el pronom us i el possessiu vostre, vostra. Per exemple:
Us escriuran a vós
Vós em vau demanar que m'ocupés del vostre cas.
Tradicionalment, aquest tractament s'associa amb un grau de distanciament menor al del tractament de vostè: reflecteix respecte cordial i s'usa sobretot per adreçar-se a persones d'edat. Aquest ús ha experimentat un retrocés considerable, especialment en les àrees urbanes, en favor del tractament de vostè. No obstant això, en el llenguatge jurídic i administratiu i en la formulació d'instruccions, és habitual l'ús del tractament de vós, sovint sense el pronom vós explícit. Per exemple:
Em plau fer-vos saber que estudiarem la vostra petició.
Llegiu les instruccions d'aquest medicament.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (8.2.2b)


Si es fa referència a un sol premi, es fa servir el singular:
Ha guanyat un Oscar.
Aspira a guanyar l'Oscar al millor actor.
En canvi, si s'està parlant de més d'un premi o dels premis en general, es fa servir el plural:
L'actriu de qui et parlo té quatre Oscars.
Els Oscars se celebren a Los Angeles.
Quan es fa referència als premis en general també hi ha la possibilitat d'anteposar el genèric premi al nom Oscar (aquí, en singular):
Aquesta nit se celebren els premis Oscar.
Convé notar que el nom d'aquest premi s'escriu sense accent gràfic: Oscar, Oscars (i no Òscar, Òscars).


fluït, fluïda (participi de fluir)
fluid, fluida (nom i adjectiu)
La forma fluït és el participi del verb fluir, i porta dièresi perquè el participi dels verbs que acaben en la terminació -ir precedida d'una vocal sempre en porten. Per exemple:
La lava ha fluït del volcà amb molta lentitud.
La conversa havia fluït animadament.
En canvi, la forma fluid pot funcionar com a adjectiu o com a substantiu i no porta dièresi perquè les vocals del grup ui formen diftong. Així, s'han de pronunciar amb un sol cop de veu (l'accent recau sobre la u). Per exemple:
La tinta és una substància fluida.
Té un anglès molt fluid.
Aquest semestre estudiarem els fluids gasosos.


Apostrofació davant de símbols
Lectura de símbols

Davant dels símbols, encara que generalment es llegeixin desplegats, no s'apostrofen ni els articles definits el i la ni la preposició de:
El H és un gas molt volàtil. ('l'hidrogen')
La peça contenia 30 cg de Au. ('d'or')
El projecte analitza la pronunciació de [e] en nord-occidental i en valencià. ('e tancada')
No obstant això, els símbols dels punts cardinals sí que s'apostrofen segons les regles ortogràfiques d'apostrofació: Tot seguit preneu el camí de l'E i no el del S.
També és preferible apostrofar els articles definits i la preposició de davant dels compostos d'especialitat en què el primer element és un símbol el nom del qual comença per una vocal: l'a-retinol (llegit 'l'alfa-retinol'), l'L-dopamina 25 ('l'eladopamina').
Font: Ortografia catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (4.1.2f)


Apostrofació davant de cometes
Apostrofació davant de citacions, eslògans i col·leccions

Ortografia; Convencions. Altres convencions de la llengua

Els articles definits el i la i la preposició de s'apostrofen davant d'una paraula o fragment escrit entre cometes sempre que calgui segons les normes que regulen l'apostrofació. Així, per exemple, es fa servir l'apòstrof en casos com els següents:
Les citacions:
El director va qualificar aquell fet d'"únic".
El conseller ha parlat d'"el fracàs de la reforma laboral".
Els eslògans utilitzats com a títols de campanyes o activitats similars, que s'escriuen entre cometes i només amb la inicial del primer mot amb majúscula:
Al web d'"En català, també és de llei" trobareu informació sobre l'ús del català en l'àmbit de la justícia.
Els títols de col·leccions de llibres, de discos o de pel·lícules, que s'escriuen entre cometes i amb la inicial de tots els mots significatius amb majúscula. Si la denominació del títol de la col·lecció inclou l'article definit, aquest s'escriu amb majúscula i no es contreu amb la preposició de, sinó que s'apostrofa:
Els llibres d'"El Club de la Ciència" combinen aventures i coneixement del medi.


En les enumeracions introduïdes per una partícula que s'ha d'apostrofar davant el primer mot de l'enumeració, es deixa aquesta partícula sense apostrofar:
El teatre musical pot ser de:
— òpera
— sarsuela
— tragèdia
— opereta
No obstant això, és preferible no deixar sols elements o partícules pertanyents als sintagmes o mots enumerats. Així, en l'exemple anterior seria preferible escriure:
El teatre musical pot ser dels gèneres següents:
— òpera
— sarsuela
— tragèdia
— opereta


Escriptura de sintagmes prefixats
Escriptura de mots amb guionet prefixats

Quan un prefix s'adjunta a una expressió lexicalitzada (primer ministre, cascos blaus, Segona Guerra Mundial, etc.) o a un mot que porta guionet (camí-raler, nord-americà, etc.), cal deixar un espai en blanc després del prefix. Per exemple:
vice primer ministre
ex Unió Soviètica
manifestació anti cascos blaus
l'ambient pre Segona Guerra Mundial
actitud anti nord-americana
ex camí-raler
Ara bé, quan el prefix forma una unitat lèxica preexistent amb el primer component, el prefix s'escriu aglutinat, encara que el sintagma formi una expressió lexicalitzada. Aquest cas es produeix sobretot quan el prefix (especialment ex-, vice-, sots- i sub-) s'adjunta a sintagmes que designen un càrrec o professió i, per extensió, l'àmbit de les competències o l'oficina del càrrec. Per exemple:
subdirecció general (de subdirecció)
subdirectora general (de subdirectora)
exsecretària general de Cultura (de exsecretària)
vicepresident segon del Parlament (de vicepresident)
També s'escriu el prefix aglutinat amb el primer element quan el sintagma no està lexicalitzat. En aquests casos el prefix només complementa el nom, i no els seus complements. Per exemple:
excompany de pis
exprofessora de química
postguerra nuclear
prefinal de curs
pseudoestrella de cinema
Com a excepció a aquests casos, si el primer component del sintagma no lexicalitzat no és el nom que fa de nucli del sintagma, el prefix s'escriu separat. Per exemple:
anti males olors
mega ben fet
súper bona persona
Font: Ortografia catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (4.4.1.3b)


fer cagar el tió
Per designar la tradició nadalenca de picar un tronc i fingir que caga dolços i altres regals, l'expressió adequada és fer cagar el tió.
A vegades es fa servir la forma aglutinada cagatió
per referir-se a aquesta festa o, menys habitualment, al tronc. No obstant això, es tracta d'un substantiu no admès per la normativa i, per tant, s'aconsella de substituir-lo per altres formes. Per exemple:
Cada any fem cagar el tió. (i no Cada any fem el cagatió)
La festa del tió és una tradició molt nostra.
(i no
La
festa del cagatió)
Va clavar una bastonada al tió.
(i no una bastonada al cagatió)


Coincidència de dos guionets en un punt cardinal: est nord-est o est-nord-est?

est-nord-est
Quan coincideixen dos noms de punts cardinals i un d'aquests
és compost, cal separar-los amb un guionet. Per exemple, si est apareix al costat de nord-est, cal
escriure est-nord-est.
La barra inclinada, l'espai o
qualsevol altre recurs per separar aquests elements no són adequats.
Per tant, caldria escriure:
nord-nord-est
est-nord-est
est-sud-est
sud-sud-est
sud-sud-oest
oest-sud-oest
oest-nord-oest
nord-nord-oest
Font: Ortografia catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (4.4.2.2j)


Enumeració de compostos amb el segon element en comú: pre- i postoperatori, sub- i suprahepàtic

En l'enumeració de compostos amb el segon element en comú, habitualment no es trunca el primer element del compost amb un guionet. Per exemple: politicocultural i sociocultural (i no político- i sociocultural), anglogermànic i francogermànic (i no anglo- i francogermànic), nord-africà i centreafricà (i no nord- i centreafricà), etc.
De manera excepcional, en els compostos formats a la manera culta i en els derivats en les coordinacions del tipus preoperatori i postoperatori, és acceptable truncar el primer element del compost i deixar-hi un guionet: pre- i postoperatori. Per exemple: homo- i heteronuclear o sub- i suprahepàtic. Cal tenir en compte, però, que es tracta d'un recurs estilístic que es fa servir en contextos molt específics, sobretot científics, i per tant cal restringir-lo a aquests àmbits.
Font: Ortografia catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (4.4.1.5)


Convencions. Signes gràfics i de puntuació

El guionet (-) és un signe gràfic que es representa amb un guió curt, com el que es fa servir a final de ratlla quan cal separar un mot que no hi cap sencer. És més petit que la meitat del guió que s'usa en els incisos, les enumeracions i els diàlegs.
A més dels usos habituals del guionet (per escriure certes paraules compostes, per separar mots a final de ratlla, etc.), aquest signe pot fer altres funcions:
1. Uneix mots o sintagmes que tenen una relació entre ells, com ho fa una preposició i, de vegades, una conjunció. Quan hi ha un únic mot a banda i banda del guionet es pot deixar un espai fi i, si això no és possible tipogràficament, no s'hi ha de deixar cap espai. En canvi, si uneix elements formats per més d'un mot, se sol deixar un espai davant i darrere el guionet. Per exemple:
relació causa-efecte (relació entre la causa i l'efecte)
trajecte Sants - passeig de la Bonanova ('des de... fins a...')
districte Horta-Guinardó ('Horta i Guinardó')
2. Uneix dos o més nombres correlatius o que formen una unitat, sense espais a banda i banda, en els casos següents:
p. 23-53 (dues xifres correlatives)
curs 2010-2011 (anys correlatius o períodes de temps en general)
C. Comte Borrell, 100-104


a taula loc.
a la taula loc.
Aquesta expressió es construeix generalment sense article, a taula, especialment relacionada amb la idea de 'menjar' o 'àpat'. Per exemple:
El majordom no sabia servir a taula.
Aquell dia érem dotze a taula.
A les tres vam seure a taula.
Cal no confondre aquest ús amb l'ús que indica mera localització, cas en què se sol fer servir l'article: a la taula. Per exemple:
Les claus són a la taula.
El got ha deixat una marca a la taula.
Va recolzar el colze a la taula.


L'adjectiu compost comptable administratiu s'escriu
separat,  sense guionet i sense cap conjunció que uneixi un i altre
formant. Quan s'ha de flexionar en gènere i nombre, ho fan els dos
membres que el componen. Per exemple: tècnic comptable
administratiu, gestió comptable administrativa, tractaments comptables administratius i tasques
comptables administratives.


Escriptura de mots prefixats amb grafies especials: prefix + majúscula, xifra, símbol, cometes o cursiva
ex-Iugoslàvia, exIugoslàvia o ex Iugoslàvia?

Si un prefix va seguit d'un mot que comença amb majúscula, cal deixar un espai en blanc entre el prefix i aquest mot. Per exemple:
anti OTAN
ex Iugoslàvia
ex URSS
fluorescència anti Stokes
l'Europa post Maastricht
pre Il·lustració
Ara bé, si el mot prefixat constitueix un nou nom propi, el prefix s'escriu aglutinat i la majúscula es trasllada a la inicial: Anticrist, Cisjordània, Prepirineus.
També cal deixar un espai si el prefix va seguit d'una xifra, un símbol, cometes o cursiva. Per exemple:
selecció sub 21
globulina anti D
un ex "hippy"
manifestació anti skinheads
Font: Ortografia catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (4.4.1.3a)


Com es diu colisionar en català?
col·lisionar o col·lidir?

El verb que cal fer servir per fer referència a dos cossos que topen és col·lidir o bé topar.
En català, no s'accepta la forma verbal col·lisionar.


L'expressió si us plau es fa servir per demanar alguna cosa amb cortesia i també per apel·lar amb educació a la bona voluntat d'algú. Es pot usar per adreçar-se a tothom, sigui quina sigui la persona a qui s'adreça l'emissor. Per exemple:
Tots plegats seguiu-me, si us plau. (vosaltres)
Si us plau, Anna, deixa'm deu euros. (tu)
Li demano si us plau que m'escolti. (vostè)
Senyor Massó, espereu en aquesta sala, si us plau. (vós)
Cal tenir en compte que la normativa només preveu que aquesta expressió s'escrigui amb els components separats: si us plau. Ara bé, també és habitual trobar escrita la forma reduïda i aglutinada sisplau (no siusplau), sobretot en contextos menys formals.
Finalment, malgrat que també és possible construir aquesta expressió de cortesia amb un pronom diferent de us, com ara si et plau, si li plau o si els plau, segons el destinatari, aquesta construcció és més marcada estilísticament.


Diminutiu de déu-n'hi-do: déu n'hi doret, deunidoret o déu-n'hi-doret?

L'expressió déu-n'hi-do s'escriu amb guionets i la forma diminutiva, déu-n'hi-doret, també. Totes dues es fan servir amb el significat de 'suficientment, bastant' i també en exclamacions ponderatives o emfàtiques per expressar la importància d'una cosa o l'admiració que produeix. Per exemple:
Déu-n'hi-do, com pesa aquest cistell!
Que bé que toca el violí la teva filla, déu-n'hi-doret!
Aquestes expressions no s'escriuen, per tant, sense guionets (déu n'hi do, déu n'hi doret) ni tampoc aglutinades (deunidó, deunidoret).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (9.4.4.2 i 34.7.2b)


Elisions en el discurs oral: ús de l'apòstrof
'nem (anem), 'nar (anar), 'viam (aviam)

Convencions. Altres convencions de la llengua

En el llenguatge oral, especialment quan el registre és col·loquial, sovint s'elideixen una o més lletres d'algunes paraules. Per marcar aquestes elisions en textos escrits que reprodueixen la llengua oral, es fa servir l'apòstrof. Per exemple:
Va, 'nem a dormir, que demà no ens aguantarem!
Hi va 'ver un merder de por.
—Com anem? —'Nar fent.
Si t'estàs tanta estona cap per 'vall, et pujarà la sang al cap.
Marcel, 'pera't, que m'he descuidat una cosa.
Sempre et fiques on no et demanen, 'viam si en sortiràs malparat.


Duplicació pronominal del complement indirecte de tercera persona
Va agradar molt a l'Andreu o Li va agradar molt a l'Andreu?

De vegades, un complement indirecte de tercera persona (singular o plural) es pot trobar a la mateixa oració en forma d'un sintagma introduït per la preposició a i també duplicat per un pronom (li o els).
Quan passa això, cal distingir dos casos diferents:
1. Si un verb porta un complement directe i un complement indirecte, en els registres formals cal evitar la duplicació amb el pronom, per bé que en els registres informals pot haver-hi tendència a fer-la en alguns casos. Per exemple:
La Núria li va enviar un regal d'aniversari al seu pare (registres informals).
La Núria va enviar un regal d'aniversari al seu pare.
Cal recordar que, en el cas que el complement indirecte aparegui dislocat, en tots els registres hi apareix obligatòriament el pronom de represa. Per exemple:
Al seu pare la Núria li va enviar un regal d'aniversari.
2. Si un verb porta només el complement indirecte, el més habitual en tots els registres és que hi hagi duplicació pronominal, perquè sense el pronom la construcció pot resultar forçada. És el que passa en el cas dels verbs psicològics (agradar, molestar, preocupar, etc.), dels que expressen necessitat o obligació (tocar, caldre o fer falta) i dels verbs del tipus acudir-se, succeir, ocórrer, passar, semblar o parèixer. Per exemple:
Aquest conte li va agradar molt a l'Andreu.
Aquest any li tocarà a l'Aleix ser delegat.
Això no obstant, quan el complement indirecte conté el mot tothom o un indefinit com algú, ningú o qualsevol, és més habitual l'absència del pronom. Per exemple:
Aquest conte agrada a tothom.
Com en els casos de l'apartat anterior, el pronom de represa apareix obligatòriament quan el complement indirecte està dislocat a l'esquerra (que és la construcció més habitual amb aquest tipus de verbs), o bé a la dreta. Per exemple:
A l'Andreu li va agradar molt aquest conte.
Aquest any li tocarà ser delegat, a l'Aleix.
Font: Gramàtica bàsica i d'ús de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (17.6, punts 1, 3 i 4)


Tant amb el sentit d''acció d'ajudar' com amb el d''allò que serveix per a ajudar' es poden utilitzar indistintament els noms ajut i ajuda. Així doncs, es pot dir:
El vostre ajut és necessari.
Amb l'ajut de l'esquema fes un dibuix.
o bé:
La vostra ajuda és necessària.
Amb l'ajuda de l'esquema fes un dibuix.


L'adjectiu que fa referència a una cosa que pot ser inscrita és inscriptible, no pas inscribible.
Així, no s'ha de dir Garanties inscribibles en el registre de la propietat intel·lectual, sinó que cal dir Garanties inscriptibles en el registre de la propietat intel·lectual.


Com es diu sentar las bases o sentar un precedente en català?

El verb sentar, que se sol fer servir seguit d'un nom del tipus bases, condicions, hipòtesi, precedent, premisses, principis, teoria, tesis, etc., no existeix en català. Cal fer servir el verb assentar, que significa 'establir els fonaments d'alguna cosa'. Per exemple:
L'objectiu de la reunió era assentar les bases de l'associació.
La sentència que va dictar el tribunal va assentar un precedent.
La trobada va servir per assentar les condicions d'aquell contracte.
Amb el mateix significat, i segons el context, també es poden fer servir altres verbs, com ara: consolidar, establir, fixar, posar, etc. Per exemple:
El director ha anunciat que la seva prioritat és posar les bases del nou sistema de comunicació.
Abans de continuar cal establir els principis bàsics del grup.
La junta va fixar les condicions que havien de permetre dur a terme les obres de l'edifici.


Com es diu pasarse ('extralimitar-se') en català?

L'ús pronominal del verb passar, amb el significat d''extralimitar-se', malgrat que és àmpliament usat, sobretot en contextos col·loquials, no està previst per la normativa.
Amb aquest significat, es poden usar expressions com ara: fer-ne un gra massa, passar de la ratlla, passar de mida, passar de taca d'oli, pixar fora de test, etc. Per exemple:
No creus que n'has fet un gra massa?
El professor va passar de la ratlla amb l'esbroncada!
Això ja passa de taca d'oli, no toleraré aquest comportament!
La cosa ja passava de mida i vam haver de prendre una decisió.


Un dels significats de l'adjectiu punter, puntera és 'capdavanter'. Així, es pot dir:
És una tècnica puntera per tractar la sequedat ocular.
Es considera una empresa puntera en el desenvolupament de programari per a l'àmbit mèdic.
L'adjectiu punta, tot i que té un ús generalitzat amb aquest mateix significat, no és normatiu  i, per tant, no hauria de substituir les formes cadpavanter, capdavantera; avançat, avançada; destacat, destacada; punter, puntera; d'avantguarda, de primera fila, etc., segons el cas. Per exemple:
tecnologia capdavantera o avançada
Es considera la universitat d'avantguarda de Catalunya.


televisió escombraria, televisió escombraries o televisió porqueria?
Com es diu telebasura, comida basura, trabajo basura, contrato basura en català?

Lèxic. Lèxic especialitzat. Comunicació. Audiovisuals

televisió porqueria (o teleporqueria), menjar porqueria, feina porqueria, contracte porqueria
La paraula porqueria es fa servir en sentit figurat per formar certs termes amb aquest significat: 'que es considera de mala qualitat, mal fet o de poc valor'. Per exemple: menjar porqueria, feina porqueria, contracte porqueria.
Un cas molt habitual d'aquest fenomen és l'expressió televisió porqueria, que designa el gènere televisiu en què es vol atreure un públic ampli fent objecte d'espectacle la vida privada dels participants o explotant el gust per la violència, els escàndols o la grolleria. En aquest cas, com a sinònim també es pot fer servir la forma teleporqueria, i en registres formals, infratelevisió.


Per fer referència a l'acte sexual, en català hi ha moltes expressions diferents, que cal usar segons el grau de formalitat o col·loquialitat del context: embolicar-se, anar-se'n al llit, muntar-s'ho, fer-ho amb algú, sucar, fotre un clau, cardar, follar, etc. Per exemple:
Al final de la festa es van embolicar.
Ja veig que aquesta nit no sucaré.


L'expressió palmar-la significa 'cessar de viure'. Per exemple: Si no et cuides, la palmaràs.
Cal tenir en compte, però, que aquesta expressió pertany a un registre col·loquial de la llengua i, per tant, cal restringir-ne l'ús a aquest àmbit.
Altres expressions amb aquest significat i també d'un registre col·loquial són: anar a sopar amb Sant Pere, anar al canyet, anar-se'n al calaix, anar-se'n a l'altre món, anar al clot (o al sot), batre (o estirar) les pernes, crebar, dinyar-la, estirar els peus, fer la clucaina, fer l'ànec, petar, quedar-s'hi, rebentar.


Com es diu poner la radio, poner la televisión en català?

En català, per indicar el sentit de 'fer l'operació necessària perquè alguna cosa funcioni', es poden fer servir els verbs engegar o posar en marxa. Per exemple:
Quan jo miri la televisió, no engeguis la ràdio. (i no ...no posis la ràdio.)
Posa en marxa la calefacció quan arribis a casa. (i no Posa la calefacció.)
Amb certs aparells i mecanismes, i també quan es parla d'un motor, també és possible fer servir encendre. Per exemple:
Encén el televisor, que fan les notícies.


Com es diu 'arrear' ('apallissar') en català?

Hi ha diverses opcions en català per traduir el verb arrear quan significa 'donar un cop, una empenta, etc.'. Es poden fer servir verbs com ara pegar, repartir, fotre, clavar, endinyar, etzibar, plantar o ventar, acompanyats d'un complement com una bufetada, un cop o una puntada de peu. Per exemple:
No t'hi acostis perquè reparteix hòsties.
Et fotré una plantofada que et tombaré.
Li va clavar un cop de puny tan fort que va quedar inconscient.
Li vaig etzibar una puntada de peu.
També es poden fer servir verbs com apallissar o atonyinar, acompanyats d'un complement animat. Per exemple:
Va atonyinar el gos perquè s'havia menjat el pernil.
En aquella pel·lícula es veia com apallissaven un noi.


Es pot dir carregar-se (algú) en català?

L'expressió carregar-se (algú) és adequada en un registre col·loquial per indicar el significat de 'matar algú'. Per exemple:
Hòstia, s'han carregat els ostatges!


L'expressió liquidar (algú) és adequada en un registre col·loquial per indicar el significat de 'matar algú'. Per exemple:
Es veu que els membres de la banda van liquidar un dels fundadors perquè sospitaven que els havia delatat.


Lèxic. Lèxic especialitzat. Ciències socials; Lèxic. Lèxic general

ocupa
La denominació ocupa s'ha adaptat en català (amb una c) per designar la persona que ocupa un habitatge o un local deshabitat sense el consentiment del propietari.
També s'utilitza aquesta forma, com a adjectiu, per fer referència a tot allò relatiu o pertanyent als ocupes. Per exemple:
Els ocupes viuen al pis de dalt.
El moviment ocupa de la ciutat ha iniciat un nou projecte.


En la majoria de parlars orientals, en posició àtona, el sistema vocàlic es redueix a tres vocals: vocal neutra, [i] i [u]. Ara bé, en alguns casos concrets no hi ha reducció vocàlica o aquesta reducció no es produeix de manera general.
Un d'aquests casos és la terminació -eo dels mots vídeo i estéreo (o estèreo), que generalment no es neutralitzen.
També se solen mantenir sense neutralitzar els derivats d'aquests mots, com ara videojoc o estereoscopi.


Com es pronuncia cent anys?
Com es pronuncia sant Antoni?

En construccions més o menys fixades com ara cent anys, sant Andreu o sant Antoni, malgrat que en els registres informals de vegades s'elideix la t final del primer mot, en els registres formals és preferible pronunciar aquesta t.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (4.3.2)


Marraqueix o Marràqueix?, Helsinki o Hèlsinki?
Desplaçament accentual en topònims

Hi ha topònims problemàtics pel que fa a la pronúncia en català. Per exemple:
Mots aguts que de vegades es pronuncien, erròniament, plans o esdrúixols: Tibet, Salzburg, Everest, Katmandú, Carpats...Mots plans que de vegades es pronuncien, erròniament, aguts: Efes, Marràqueix, Honolulu, Sebastòpol, Eufrates... També és pla Ucraïna, amb la vocal tònica a la i tal com marca la dièresi, que se sol pronunciar erròniament Ucrània. Mots esdrúixols que de vegades es pronuncien, erròniament, plans o aguts: Etiòpia, Hèlsinki, Himàlaia, Ítaca, Míkonos, Úmbria...
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (5.2.1.1) i Ortografia catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (3.1.1.8)


Com es diu 'a lo grande', 'por todo lo alto' en català?

En català es poden fer servir les expressions sense estar-se de res, amb tota mena de luxes, de primera o en gran, entre altres, per expressar que alguna cosa es fa amb magnificència o en grans proporcions. Per exemple:
Van fer un casament amb tota mena de luxes.
Els agrada fer les coses en gran.


Com es diu quedarse tan ancho en català?
Es pot dir quedar-se tan ample en català?

En català, per expressar que algú no s'amoïna davant d'una
circumstància concreta, es fan servir les expressions quedar-se tan ample (o quedar tan ample), quedar-se tan
tranquil (o quedar tan tranquil), estar tan tranquil. Per exemple: Aquest
noi no s'immuta per res: quan li vaig dir que ens havien apujat el
lloguer, es va quedar tan ample.
Segons els
contextos, pot ser preferible utilitzar l'expressió viure tranquil. Per
exemple: Contracti els nostres serveis... i visqui tranquil!


En català, algunes expressions que signifiquen 'd'aquí a un període de temps breu' poden ser, entre altres, aviat, properament, sense trigar gaire, a tot tardar, com a molt tard, al més tard, segons el context. Per exemple:
Confiem que aviat publicaran el segon volum del llibre.
M'hauries d'entregar el treball com a molt tard dimecres.
En canvi, no és adequada l'expressió a no trigar molt, que és un calc del castellà.


'a aquestes altures' o 'a aquestes alçades'?
a hores d'ara

La locució a hores d'ara es fa servir en català per dir 'en aquests moments'.
Per exemple:
Ja és fosc. A hores d'ara, ja deuen haver arribat al refugi.
A hores d'ara, hauríem de prendre una decisió per tirar endavant el projecte.
Les locucions a aquestes alçades o a aquestes altures
tenen molt d'ús en català per indicar 'arribats a tal punt', 'en aquest moment tan avançat'.
Per exemple:
A veure si a aquestes alçades m'hauràs de donar lliçons de com he d'actuar. Ja soc grandeta!
Segons el context, aquestes expressions es poden fer servir com a sinònimes de la locució a hores d'ara. Cal tenir en compte, però, que tenen un matís de significat diferent.
Altres expressions que es poden usar, segons el context, són en aquest punt
o
tan avançat com és... Per exemple:
Tan avançat com és el curs, i encara no us han ensenyat a multiplicar?


Com es diu de buenas a primeras en català?

En català, podem expressar la construcció castellana de buenas a primeras de maneres molt diverses, depenent del significat.
1. Quan equival a bruscament: de sobte, tot d'un plegat, de cop i volta, tot d'una, en primer lloc, d'entrada... Per exemple:
Estàvem parlant i, de sobte, es va sentir un crit.
2. Quan equival a a primera vista: de primer moment, abans de tot, primer que res, d'entrada, d'antuvi (o de bell antuvi), primer de tot, de primer cop d'ull... Per exemple:
Així d'entrada no m'ha semblat especialment atractiu.


Com es diu 'lo bueno, si breve, dos veces bueno' en català?

poques paraules i ben dites
com més curt millor
L'expressió lo bueno, si breve, dos veces bueno es pot traduir al català per poques paraules i ben dites, o bé, com més curt millor.


Com es diu 'para lo bueno y para lo malo' en català?

En català es poden fer servir les expressions a les verdes i a les madures, en la prosperitat i en l'adversitat, per a les coses bones i per a les coses dolentes, entre altres, per indicar que s'accepta tant la part positiva com la part negativa d'una cosa. Per exemple:
Sempre estarem junts, en la prosperitat i en l'adversitat.


cerrarse en banda
tancar-se a la banda
tancar-se en banda

L'expressió cerrarse en banda en català equival a tancar-se a la banda o tancar-se en banda (variant formal), i significa 'entossudir-se, obstinar-se, no deixar-se convèncer'. Per exemple, podem dir: En Joan es va tancar a la banda i no ens va voler escoltar. Altres frases fetes per expressar el mateix significat són: ficar el cap al cove, ficar el cap a l'olla, posar-se de cul a la paret.


Per expressar l'acció d'anar-se escalfant una cosa que era
freda, en català es pot dir entrar en calentor, entrar en calor o
refer-se. Per exemple:
Tenia molt fred, però al costat de l'estufa
he entrat en calentor.
Tenia molt fred, però al costat de l'estufa he entrat en calor.
Tenia molt fred, però al costat de l'estufa m'he refet.


Per fer referència a les dificultats econòmiques que es passen durant el mes de gener a causa de les despeses extraordinàries de les festes de Nadal, es pot fer servir una denominació descriptiva com les que es proposen a continuació:
costa de gener
pujada de gener
gener costerut
vaques magres de gener
patacada de gener
garrotada de gener
clatellada de gener
En castellà, la denominació equivalent és cuesta de enero.


Com es diu conocer de oídas en català?
Es pot dir conèixer d'oïda en català?

L'expressió castellana conocer de oídas es fa servir per indicar que es coneix algú només per haver-ne sentit parlar però no pas per experiència personal. Per expressar aquest significat, en català es poden fer servir les construccions següents: conèixer de nom, conèixer per referències, haver-ne sentit (a) parlar. Per exemple:
Només el conec de nom, no et sé dir si és competent.
—Coneixes la nova directora de comunicació?
—Només per referències, perquè havia treballat amb un conegut meu.
Encara no l'he vist mai, però n'he sentit a parlar.


Tot i que els diccionaris només recullen l'expressió fer furor en el sentit de tenir èxit o suscitar entusiasme, també es pot dir causar furor, al costat de les expressions causar sensació o fer sensació per designar el mateix concepte.
Altres expressions relacionades amb el fet de tenir fama o èxit són fer fortuna, fer crit, fer cop (o donar el cop). Aquesta última s'aplica només a persones.
Exemples:
La cançó que ahir va presentar per televisió va fer furor.
Hi ha moltes coses que arriben a fer crit i després passen de moda.
El model que va presentar aquella marca de roba va donar el cop.
Hi ha altres expressions que s'utilitzen en el sentit de fer parlar o parlar-ne tothom i que es poden aplicar al concepte anterior d'èxit o fama, però no necessàriament. Exemples: fer soroll, fer forrolla, estar en voga, fer època, fer tro una cosa, etc.


Com es diu '¿quién da más?' (subhasta) en català?
Com es diu '¿alguien da más?' (subhasta) en català?

qui en dona més?
algú en dona més?
En una subhasta, per demanar si hi ha cap persona que vulgui oferir més diners per un producte, es poden fer servir les expressions qui en dona més? o algú en dona més? Per exemple:
—El preu de sortida són cent euros. Qui en dona més?
—Algú en dona més? Queda adjudicat.


Usos del quantificador gaire
No té gaire gana o No té molta gana?

El quantificador gaire es fa servir en oracions negatives (amb l'adverbi no o la preposició sense), interrogatives i condicionals, i significa 'molt'. Aquest mot té dues formes de plural: gaires i gaire. En plural, generalment s'usa gaires, tot i que en alguns parlars és més habitual la forma invariable. Per exemple:
No té gaire gana i ha menjat poc.
Fa gaire estona que t'esperes?
Si dinem gaire tard, no tindrem temps d'anar al cinema a la tarda.
La reunió ha acabat sense gaires/gaire conclusions clares.
En determinats parlars, com el valencià i el tortosí, el quantificador gaire ha perdut vitalitat i en aquests contextos es fa servir el quantificador molt. Per exemple:
No té molta gana i ha menjat poc.
En certs contextos, gaire pot alternar amb massa, tot i que només massa significa 'en excés'. Per exemple:
Si t'hi acostes gaire cauràs.
Si t'hi acostes massa cauràs.
El quantificador gaire també forma part de l'expressió gaire res, que significa 'poca cosa'. Per exemple:
Tenia terres, però no valien gaire res.
—Què has fet durant tota la tarda? —No gaire res.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (20.6.1a i 35.4.1.1d)


Com es diu darse a la fuga en català?
fugir, escapar-se, evadir-se, etc.

fugir
escapar-se
evadir-se
Les formes catalanes equivalents a l'expressió castellana darse a la fuga són fugir, escapar-se, evadir-se, escapolir-se, etc., segons el context.
La policia no sap com han fugit els tres presos, La policia no sap com s'han escapat els tres presos, etc.
Convé notar que, tot i que no és una forma normativa, també s'usa el verb fugar-se:
La policia no sap com s'han fugat els tres presos.


Com es diu nada más lejos de en català?
Es pot dir res més lluny de en català?

L'expressió res més lluny de indica que no succeeix el que s'expressa, sinó que s'esdevé una cosa ben diferent. Per exemple:
Corre el rumor que l'empresa fa fallida; res més lluny de la realitat.
Em va explicar com s'havien d'ordenar els arxius. Res més lluny de com s'havia de fer realment.
Això, t'ha dit? Res més lluny de la veritat, és un mentider!


Com es diu dejar a deber, quedar a deber en català?

Les expressions castellanes dejar a deber i quedar a deber, que indiquen que algú té pendent de pagar alguna cosa, en català equivalen a quedar a deure. Per exemple:
Hem quedat a deure cinquanta euros a la pastisseria.
Va marxar sense avisar i va quedar a deure un mes de lloguer.


Com es diu 'ir a por todas' en català?
'anar a per totes' o 'anar a totes'?

Per indicar que algú va fins al límit de les seves possibilitats amb la finalitat d'aconseguir un objectiu, es pot fer servir l'expressió a totes. En canvi, no és adequada la construcció a per totes. Per exemple:
Si anem a totes no hi haurà qui ens guanyi.
Aquest equip m'agrada perquè els jugadors sempre surten a totes.


Com es diu dejar que desear en català?
Es pot dir deixar a desitjar en català?

L'expressió castellana dejar que desear, que es fa servir per indicar que alguna cosa no té les qualitats requerides, equival en català a deixar a desitjar. Es pot intensificar amb els quantificadors bastant, força, molt, etc., després del verb deixar. Per exemple:
Aquest treball deixa molt a desitjar.
Altres maneres d'expressar un significat semblant són: ser imperfecte, ser defectuós, ser mediocre, ser fluix, etc., segons el context.


Com es diu dar gusto ('ser satisfactori') en català?

L'expressió castellana dar gusto, que fa referència a la satisfacció que ens causa una cosa o una situació, en català s'expressa amb les construccions següents: donar gust, ser mitja vida, ser una delícia, ser una benedicció, així sí que...!, fer goig, donar bo, etc. Per exemple:
Dona gust d'anar a passejar.
Prendre el sol a la primavera és mitja vida.
És una delícia veure com juga aquest equip.


L'expressió castellana darse el gusto, que fa referència a permetre's la satisfacció de fer alguna cosa, en català s'expressa amb les construccions següents: donar-se el gust, fer un extra, permetre's el luxe, etc. Per exemple:
M'he donat el gust de menjar quatre panellets.
Aquestes festes farem un extra i anirem a esquiar.
Ahir es van permetre el luxe d'anar a l'òpera.


Com es diu no faltaba más o (no) faltaría más en català?
Es pot dir només faltaria en català?

L'expressió castellana no faltaba más té dos significats, que són oposats.
1. Es pot fer servir per expressar disconformitat, rebuig o contrarietat amb el que s'acaba de dir, de manera emfàtica. En aquest cas, en català, algunes expressions equivalents són: només caldria, només faltaria, no caldria sinó!... Per exemple:
A sobre li has de signar el paper? Només caldria!
I a més, vol que li demani perdó, només faltaria!
2. Es pot fer servir per expressar, també amb sentit emfàtic, la conformitat o assentiment amb el que s'acaba de dir. En català, algunes expressions equivalents són: oi; oh, i tant; és clar que sí; i tant que sí; naturalment; evidentment; per descomptat; només faltaria... Per exemple:
—Pots abaixar la persiana una mica? —Només faltaria.
—Podeu parlar més fluix? —És clar que sí!
En algun cas, l'expressió només faltaria es fa servir més aviat per treure importància a un agraïment. Per exemple:
—Gràcies pel cafè, Maria Rosa. —Només faltaria!


Com es diu tirar la toalla (sentit figurat) en català?
Es pot dir tirar la tovallola (sentit figurat) en català?

L'expressió tirar la tovallola té el significat de 'donar-se per vençut en una empresa'. Per exemple:
Després de quatre anys d'estudiar per jutge intensament, va tirar la tovallola i no es va presentar a les oposicions.
Altres expressions que es poden fer servir en un sentit similar, segons el context, són: deixar estar (alguna cosa), plegar veles, deixar per impossible, estripar les cartes, rendir-se, donar-se, etc. Per exemple:
No cal que hi dediquis més temps, deixa-ho estar.
Van intentar remuntar l'empresa, però al final van plegar veles.
Va suspendre sis vegades l'examen de teòrica i ho va deixar per impossible.
Quan van començar a veure que no se'n sortirien, van estripar les cartes.


oh, i tant; naturalment; per descomptat; evidentment
Expressions d'afirmació

L'exclamació i tant equival a 'evidentment, naturalment'. Molt sovint, però, per reforçar una afirmació s'afegeix davant d'aquesta exclamació la interjecció oh. Així, es forma l'expressió oh, i tant (els dos formants se solen separar amb una coma). Per exemple:
Oh, i tant, que vindrà! Que no el coneixes?
Paral·lelament, també es pot reforçar l'afirmació amb la interjecció oi, que equival a 'sí' i que és pròpia de determinades zones del domini lingüístic: oi, i tant.
Aquestes dues formes són preferibles a la forma reduïda oi tant, tot i que també es documenta.
D'altra banda, hi ha altres maneres d'expressar una afirmació, com ara naturalment, evidentment o per descomptat.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (34.3.1.3 i 35.2.3)


Com es diu coger de la mano en català?
Es pot dir agafar de la mà en català?

L'expressió agafar de la mà (o de les mans, per la mà o per les mans) fa referència a subjectar, fer-se seva la mà d'algú amb la pròpia mà. Per exemple:
Passejaven agafats de la mà.
En Pep i la Maria es van agafar de les mans.
Anaven agafats per la mà.


L'expressió perdre els papers significa 'perdre el control de la situació'. Per exemple: Davant del caos va perdre els papers i es va posar a cridar.
Hi ha també altres expressions amb el mateix significat: perdre els estreps, sortir de mare, perdre el món de vista, sortir de test, perdre el bel, perdre el control, etc.


Com es diu estar hecho polvo en català?
Es pot dir estar fet pols en català?

L'expressió castellana estar hecho polvo, que s'usa en el llenguatge col·loquial, vol dir estar abatut físicament (per manca de salut, cansament, etc.),
però també vol dir estar abatut moralment (a causa de les preocupacions,
les adversitats, etc.).
En català, per fer referència a l'estat d'abatiment físic es pot fer servir alguna de les expressions següents:
estar baldat / baldada
estar fet / feta xixines
estar (o quedar) fet / feta pols
estar fet / feta caldo
estar fet / feta una coca
no poder amb la seva ànima
Per exemple:
Després de pujar al Pedraforca, vaig quedar baldada.
Quan en Gerard va sortir de l'hospital estava fet xixines.
La Clàudia fa dos dies que no dorm i està feta pols.
En sentit figurat, per expressar que algú està abatut moralment es pot fer servir alguna de les expressions següents:
estar desfet / desfeta
estar fet / feta una coca
tocar fons
deixar (o estar, quedar) fet / feta pols
no poder amb la seva ànima
Per exemple:
Després de l'accident dels seus pares estava desfeta.
El desnonament del seu veí el va deixar fet pols.


posar-se a la pell d'algú (sentit figurat)

Per expressar que algú es posa en les circumstàncies d'algú altre, que
hi té una actitud empàtica, en català es poden fer servir les frases fetes posar-se (o estar o ser) a la pell d'algú, posar-se (o estar o ser) en la pell d'algú, ficar-se dins la pell d'algú. Per exemple:
Al Sergi se li ha incendiat el pis. No voldria estar en la seva pell!
Si jo fos a la teva pell, em moriria de vergonya.
Si em fiqués dins la teva pell, jo tocaria el dos a l'acte.


Com es diu No va más (apostes) en català?
Com es diu Rien ne va plus (apostes) en català?

Prou apostes
S'han acabat les apostes
No hi van més apostes
L'expressió No va más (en francès, Rien ne va plus), que fan servir els crupiers als casinos per anunciar als jugadors que ja no s'accepten més apostes abans de fer rodar la ruleta, en català té els equivalents següents:
Prou apostes.
S'han acabat les apostes.
No hi van més apostes.


Es pot dir paraules majors en català?
Com es diu palabras mayores en català?

L'expressió castellana palabras mayores es fa servir per destacar la importància d'una cosa. Per expressar aquest significat, en català existeixen les expressions següents, segons el context: paraules importants, paraules amb prestigi, paraules que deixen empremta, ser cosa de gran cas, ser cosa de gran fet, ser més seriós que no semblava. Per exemple:
El que ha dit avui l'alcaldessa són paraules importants.
La picabaralla sobre els pressupostos és més seriosa que no semblava.
Quan aquesta expressió fa referència a insults o ofenses, en català es pot dir paraules gruixudes o paraules grosses. Per exemple: En la discussió van acabar intercanviant paraules gruixudes.


En un registre col·loquial, la forma porra es fa servir per anomenar l'aposta entre un grup de persones en què la persona que l'encerta s'emporta tots els diners apostats pels participants. Per exemple:
No vaig encertar la porra que vam fer al bar.
T'animes a fer una porra? Segur que guanyo!


per postres (figurat)
Com es diu para postre en català?

La construcció per postres és adequada en sentit figurat per expressar 'a més' o 'a sobre', com a extensió de significat del sentit original. Per exemple:
Li van robar la bossa i, per postres, va caure i es va torçar el turmell.
Per postres, ha perdut el paraigua i no porta la jaqueta amb caputxa.
Altres expressions amb un sentit equivalent són: a més a més, per acabar-ho d'adobar, per si no n'hi hagués prou, etc.


L'expressió sortir al pas té diversos significats. D'una banda, vol dir anar a trobar algú. Per exemple:
Necessitava comentar un tema amb el director i per això li vaig sortir al pas quan ell entrava a l'oficina.
D'altra banda, en sentit figurat, també vol dir interposar-se en el camí d'algú o en el curs d'un afer. Per exemple:
El president del partit haurà de sortir al pas de tots aquests comentaris i desmentir-los.
Amb aquest significat, també es poden fer servir altres sinònims, com ara aturar, interrompre, interceptar, parar, interposar-se.
Finalment, aquesta expressió també vol dir sortir-se'n, és a dir, sortir airós d'una dificultat. Per exemple:
L'empresa ha sortit al pas de la forta crisi per la qual estava passant.
Amb aquest significat, hi ha altres expressions possibles segons el context: caure de potes com els gats, fer la viu-viu, passar la maroma.


Es pot dir pel seu propi peu en català?
Com es diu por su propio pie en català?

Per expressar que algú arriba a un lloc caminant, hi ha les expressions a peu o bé caminant. Per exemple:
Alguns excursionistes aniran a peu / caminant a l'ermita, mentre que d'altres aniran en cotxe.
Si el trajecte és curt, preferim anar-hi a peu / caminant.
Pel que fa a l'expressió pel (seu) propi peu, convé restringir-la a casos en què es vulgui emfasitzar la dificultat o l'esforç de qui fa l'acció. Per exemple:
El pelegrí està esgotat, malgrat els esforços no aconsegueix arribar a la catedral pel seu propi peu.
Després de l'accident, va poder baixar del cotxe pel seu propi peu, sense l'ajuda de ningú.


donar la talla
estar a l'altura, tenir la talla

L'equivalent en català de l'expressió castellana dar la talla  no és donar la talla. Per expressar que dues coses o persones es troben en un nivell d'igualtat respecte d'una qualitat o aptitud, en català podem dir, per exemple, estar a l'altura o tenir la talla. Per exemple:
Els jugadors locals no estan a l'altura de l'equip visitant.
Els jugadors locals no tenen la talla de l'equip visitant.


Es pot dir de totes totes en català?
Com es diu de todas todas en català?

La locució castellana de todas todas, que significa 'amb tota seguretat' o 'sigui com sigui, sense condicions', es diu a totes passades o de totes passades en català. Per exemple:Em fa l'efecte que es va equivocar a totes passades.
Ell volia anar-hi de totes passades; però jo l'en vaig dissuadir.