Usos del condicional
Condicional de cortesia

Un dels usos més habituals del condicional és introduir afirmacions o preguntes amb un to moderat i educat per minimitzar l'efecte que podria tenir sobre el receptor una ordre o petició directa. Per a accions de present o futur immediat es fa servir el condicional simple; en canvi, per a accions passades s'utilitza el condicional perfet. Per exemple:
Us faria res abaixar el to de la conversa? (present)
Si se'm permet, voldria plantejar una proposta. (present)
Hauries pogut acompanyar la teva mare a l'oculista. (passat)
M'hauria agradat parlar-ne en aquell mateix moment, però ara ja és massa tard. (passat)
Cal evitar l'ús del plusquamperfet de subjuntiu amb aquest valor de 'cortesia' en fets que ja han passat. Per exemple:
Hauries hagut de venir més aviat: ara ja ha marxat (i no Haguessis hagut de venir més aviat...)
M'hauria agradat ser-hi present (i no M'hagués agradat ser-hi present).


El verb sanar és intransitiu amb el sentit de 'recobrar la salut perduda'. Per exemple: En Joan ha sanat.
També s'accepta l'ús transitiu del verb sanar amb el sentit de 'donar la salut', 'guarir', encara que aquest ús no surt recollit en el diccionari normatiu. Per exemple: El terapeuta ha sanat el malalt.

Optimot, Departament de Política Lingüística, Generalitat de Catalunya


Usos del condicional
Condicional de distanciament o amb valor evidencial

Hi ha un ús del condicional, força estès sobretot en els mitjans de comunicació, que es fa servir per marcar distància o donar un valor d'hipòtesi en casos en què la informació encara no està prou contrastada o no està confirmada. Per exemple:
La forta tempesta d'ahir hauria ocasionat tres víctimes.
Si tot continua com ara, les últimes dades de l'enquesta indicarien una clara victòria del partit dels verds.
Sovint, però, se'n fa un ús abusiu. Cal recordar que hi ha altres maneres d'indicar hipòtesi, com ara utilitzar el verb modal poder o el verb semblar, entre d'altres. Per exemple:
La forta tempesta d'ahir podria haver ocasionat tres víctimes.
Si tot continua com ara, les últimes dades de l'enquesta sembla que indiquen una clara victòria del partit dels verds.
Finalment, convé tenir en compte que, en els contextos que impliquen certesa, no és adequat l'ús del condicional. Per exemple:
Les anàlisis certifiquen que té una faringitis aguda (i no Les anàlisis certifiquen que tindria una faringitis aguda).


Com es diu aplazar en català?
Es pot dir aplaçar ('ajornar') en català?

És un castellanisme l'ús del verb aplaçar amb el sentit de 'deixar per a un altre dia, per a més endavant'. Amb aquest significat en català es poden usar els verbs ajornar, diferir i perllongar, o bé l'expressió deixar per a més endavant.
Així doncs, en comptes de dir:
Per culpa de la pluja l'àrbitre va haver d'aplaçar el partit
No volen aplaçar més el viatge: marxaran avui tant sí com no
Han decidit aplaçar fins al dia 30 l'atorgament del premi
es pot dir, per exemple:
Per culpa de la pluja l'àrbitre va haver d'ajornar el partit
No volen diferir més el viatge: marxaran avui tant sí com no
Han decidit perllongar fins al dia 30 l'atorgament del premi.
De la mateixa manera, cal dir ajornament en comptes de aplaçament, i inajornable en comptes de inaplaçable.
En canvi, el verb aplaçar és vàlid amb el significat de 'contractar, donar treball (a un operari)' i amb el de 'prendre possessió del lloc corresponent en el treball'.


La majoria de topònims corresponents a noms de països i de poblacions no duen article. Així, no s'escriu article davant de noms com Albània, Mongòlia, Andorra, Flix, Mataró, Lleida, Reus, etc.
En canvi, hi ha topònims que s'escriuen amb l'article al davant, com ara els noms dels rius quan no van precedits de la denominació genèrica (el Cardener, la Noguera Ribagorçana, el Ter), els noms de totes les comarques menys Osona (la Selva, el Segrià, el Montsià, etc.), la denominació d'alguns països com El Salvador o les Bahames, i el nom d'algunes poblacions com la Fatarella, el Vendrell, sa Pobla, etc.
En alguns casos hi ha una certa fluctuació i es poden usar els topònims amb article o sense. Això succeeix amb alguns continents (Àfrica / l'Àfrica), certs països (Xina / la Xina; Argentina / l'Argentina) i algunes regions administratives o naturals (Toscana / la Toscana; Sàhara / el Sàhara).
Tant si l'article és obligatori com si és opcional, quan aquests noms de lloc apareixen en textos de tipus esquemàtic com llistes, quadres sinòptics o mapes, l'article se sol eliminar.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (14.2.2.2 i 16.3.1.2b)


el cognom Carbassa (Carbasa)
forma normativa dels cognoms

La forma normativa d'aquest cognom és Carbassa.
La variant prenormativa Carbasa no s'adequa a la normativa ortogràfica vigent, establerta per l'Institut d'Estudis Catalans.


Per expressar que una propietat està pendent de vendre's, es fa servir l'expressió en venda, al costat de les expressions de venda i per vendre. Per exemple:
Després de separar-se van posar en venda la casa de Calafell.
Està interessat en un local de venda, i no de lloguer, per traslladar-hi la botiga.
En aquella finca hi havia encara tres pisos per vendre.


'en reconeixement a', 'en reconeixement per' o 'en reconeixement de'?

en reconeixement de
El nom reconeixement de vegades forma part de l'expressió en reconeixement, que s'utilitza per destacar la feina o els mèrits d'algú en el context d'una celebració. Aquesta expressió regeix la preposició de (i no altres preposicions com a o per). Per exemple:
Li van atorgar la medalla d'or en reconeixement del mèrit artístic (i no en reconeixement al o en reconeixement pel mèrit artístic).


el cognom Guanyabens (Guañabens, Guañabents, Guanyavents)
forma normativa dels cognoms

La forma normativa d'aquest cognom és Guanyabens.
Les variants prenormatives Guañabens, Guañabents i Guanyavents no s'adeqüen a la normativa ortogràfica vigent, establerta per l'Institut d'Estudis Catalans.


el cognom Milà (Mila, Milá)
forma normativa dels cognoms

La forma normativa d'aquest cognom és Milà.
Les variants prenormatives Mila i Milá no s'adeqüen a la normativa ortogràfica vigent, establerta per l'Institut d'Estudis Catalans.


el cognom Ferran (Ferrant)
forma normativa dels cognoms

La forma normativa d'aquest cognom és Ferran.
La variant prenormativa Ferrant no s'adequa a la normativa ortogràfica vigent, establerta per l'Institut d'Estudis Catalans.


el cognom Aiats (Ayats)
forma normativa dels cognoms

La forma normativa d'aquest cognom és Aiats.
La variant prenormativa Ayats no s'adequa a la normativa ortogràfica vigent, establerta per l'Institut d'Estudis Catalans.


Si vens... o Si vinguessis...?
Correlacions verbals en oracions condicionals

En les oracions condicionals, la conjunció si pot anar seguida de verbs tant en mode indicatiu com en subjuntiu. Segons el mode i el temps del verb de l'oració condicional, la probabilitat que s'expressa serà més o menys propera a la realitat.
Si es fa servir el mode indicatiu, la condició es planteja com a possiblement vertadera. La probabilitat que sigui certa és superior si el temps usat és el present. Per exemple:
Si ve a la festa, estarem molt contents. (present d'indicatiu, 'és probable que vingui')
Si ha vingut a la festa, estarem molt contents. (perfet d'indicatiu, 'no sabem si ha vingut')
En canvi, amb el mode subjuntiu es fa referència a una condició que el parlant interpreta com a falsa o improbable. Per exemple:
Si vingués a la festa, estaríem molt contents. (present de subjuntiu, 'no sabem si vindrà')
També es pot usar l'imperfet d'indicatiu per expressar una situació que el parlant considera que difícilment es produirà, però aquest ús és propi sobretot de registres formals:
Si la nostra cap revisava l'informe, no estaria gens d'acord amb aquest paràgraf.
Finalment, es pot fer servir el plusquamperfet de subjuntiu per expressar una situació irreal del passat, és a dir, una situació que no s'ha produït. Per exemple:
Si hagués vingut a la festa, hauríem estat molt contents. ('no ha vingut')


el cognom Duran (Durán)
forma normativa dels cognoms

La forma normativa d'aquest cognom és Duran.
La variant prenormativa Durán no s'adequa a la normativa ortogràfica vigent, establerta per l'Institut d'Estudis Catalans.


el cognom Joan (Juan)
forma normativa dels cognoms

La forma normativa d'aquest cognom és Joan.
La variant prenormativa Juan no s'adequa a la normativa ortogràfica vigent, establerta per l'Institut d'Estudis Catalans.


el cognom Espunyes (Espuñes, Espuñas, Espunyas)
forma normativa dels cognoms

La forma normativa d'aquest cognom és Espunyes.
Les variants prenormatives Espuñes, Espuñas i Espunyas no s'adeqüen a la normativa ortogràfica vigent, establerta per l'Institut d'Estudis Catalans.


'en lloguer', 'de lloguer' o 'per llogar'?

Per expressar que una propietat està pendent de llogar-se, es fa servir l'expressió a lloguer o de lloguer, al costat de l'expressió per llogar. Per exemple:
Aquest matí he vist un pis de lloguer esplèndid.
Anirà a estudiar a Barcelona i busca un pis a lloguer que sigui molt cèntric.
En aquesta zona hi ha molts pisos per llogar.
En canvi, no és adequada la construcció en lloguer.


El verb corresponent a 'tenir un somni' o 'veure en somni' té dues formes possibles: somiar i somniar. Així doncs, es poden fer servir indistintament:
He somiat/somniat que me n'anava de viatge a Tasmània.


Com es diu apretar a alguien en català?
Es pot dir apretar algú en català?

El verb apretar no és admissible en català. L'expressió apretar a alguien, amb el significat de forçar algú a fer alguna cosa, es pot expressar en català amb les formes següents, segons el registre: collar, pressionar, obligar, constrènyer, forçar. Així, es pot dir, per exemple:
El van collar perquè digués el nom dels còmplices.
La van pressionar perquè acceptés la proposta.
Ens van obligar a assistir a la reunió.
El van constrènyer a vendre la parcel·la.
El van forçar a dimitir.


La paraula apretat, apretada no és admissible en català. Segons el context i els matisos que es vulguin expressar, caldrà fer servir altres opcions.
Així, per expressar la densitat d'activitat, de compromisos o, fins i tot, de persones en un lloc públic, es poden utilitzar les formes atapeït, atapeïda i ple, plena. Per exemple:
El programa del festival d'enguany és molt atapeït, hi ha massa activitats.
No et donarà hora fins d'aquí a uns quants mesos perquè té l'agenda molt plena.
Tenia un dia molt ple i em va dir que quedéssim una altra tarda.
Aquest matí anàvem ben atapeïts al metro.
Si, en canvi, el que es vol expressar és que una cosa és difícil d'obrir o de destapar, l'expressió adequada és anar fort. Per exemple:
Pots obrir el tap de la goma d'enganxar? Va molt fort.
Per expressar que la diferència entre uns resultats és molt lleu, es poden fer servir els adjectius ajustat, ajustada i igualat, igualada. Per exemple:
Els aspirants han obtingut puntuacions molt igualades.
Va ser una victòria molt ajustada.
Quan es vol indicar que no es té temps o se'n té molt poc fent servir un adjectiu, es pot utilitzar la forma just, justa (de temps). A més a més, es pot fer servir el mateix adjectiu per fer referència a l'escassetat de recursos econòmics. Per exemple:
Quedem demà, avui vaig molt justa de temps.
Anem molt justos, no sé si arribarem a final de mes.


Com es diu apretar (un botó, una tecla) en català?

Per expressar que s'exerceix certa pressió sobre un objecte, es poden utilitzar diversos verbs, segons el context:
prémer (un gallet, el botó d'una màquina o aparell, una tecla, un timbre, un pedal)
pitjar (el botó d'una màquina o aparell, un timbre, una tecla, un pedal)
polsar (el botó d'una màquina o aparell, un timbre, una tecla)
tocar (el botó d'una màquina o aparell, un timbre, una tecla)
Per exemple:
El policia va prémer el gallet, però no va tocar el fugitiu.
Polsa el botó de l'ascensor.
Has de tocar la tecla de bloqueig de majúscules.
Pitja l'accelerador.
En aquests contextos, cal evitar l'ús del verb apretar.


Es pot dir apretar (el sol, el fred) en català?

El verb apretar no és admissible en català. Per expressar la
intensitat de temperatura alta o baixa o la força amb què brilla el sol o
amb què es percep un agent atmosfèric, es poden utilitzar diversos
verbs: picar, refermar, recruar, ser viu, intensificar-se. Per exemple:
El sol pica a primera hora de la tarda.
La pluja ha refermat i sembla que no ha d'amainar.
El perill d'erupció volcànica a l'illa recrua.
El fred és ben viu.
S'ha intensificat la calor durant aquest mes d'agost.


Com es diu apretarse el cinturón en català?

L'expressió apretarse el cinturón en català equival a estrènyer-se el cinturó, estrènyer-se la cintura, estrènyer-se la bossa, estrènyer-se els cordons i treure els biaixos. Totes tenen el mateix significat: 'estalviar'. Per exemple, es pot dir:
M'he d'estrènyer el cinturó perquè encara no he cobrat.
Aquest mes s'hauran d'estrènyer la cintura perquè acaben de pagar la derrama.
A l'estiu haurà de treure els biaixos i passar amb el mínim, perquè s'ha quedat a l'atur.


L'expressió apretón de manos en català equival a encaixada o encaixada de mans. Així mateix, es pot fer referència a l'acció d'encaixar la mà a algú amb l'expressió estrènyer la mà a algú. Per exemple, es pot dir:
Van tancar el pacte amb una encaixada.
Li va estrènyer la mà i el va fer passar al despatx.


Convencions. Signes gràfics i de puntuació

Una citació és un fragment extret d'un text d'autor o unes paraules pronunciades per algú que s'inclouen en un escrit com a mostra d'una opinió, com a suport d'alguna idea, etc. Per marcar les citacions s'utilitzen les cometes baixes o les cometes altes. No és aconsellable d'utilitzar la lletra cursiva amb aquesta finalitat, encara que la citació es faci en una llengua que no sigui el català, perquè les cometes ja delimiten el fragment citat.
Generalment, una citació s'introdueix amb dos punts i, habitualment, comença amb majúscula inicial. Per exemple:
La inscripció deia: "En aquesta casa va néixer Eugeni d'Ors."
Cal tenir present, però, que si el que es transcriu després dels dos punts és un fragment, és a dir, no és un paràgraf ni una oració completa, s'escriu amb minúscula inicial. Per exemple:
I li va contestar: "que sí!"
Si la citació s'integra com una part essencial de la frase que l'acull i no arriba a formar una oració, no sol introduir-se amb cap signe especial i comença amb minúscula. Exemple:
Al final va quedar tot "en un malentès".
Si, en les mateixes circumstàncies que en el cas anterior, la citació és una oració completa però breu (un proverbi, una frase cèlebre, un element fraseològic, etc.), pot començar amb majúscula i el conjunt es puntua com si no hi hagués cometes:
La seva frase preferida era «Demà serà un altre dia».
Quan una citació és una oració completa d'una certa extensió, es pot escriure el punt abans o després de les cometes de tancament, segons el criteri que s'adopti. Per exemple:
I el líder sindical finalment va dir: "No podem deixar passar aquesta ocasió: tothom ha d'anar a la manifestació."
I el líder sindical finalment va dir: "No podem deixar passar aquesta ocasió: tothom ha d'anar a la manifestació".
Quan la citació és a començament de paràgraf o a continuació d'un punt, i es tracta d'una oració completa, el punt s'escriu abans de les cometes de tancament:
"No podem deixar passar aquesta ocasió: tothom ha d'anar a la manifestació." Això és el que va dir finalment el líder sindical.
Si al final de la frase hi ha punts suspensius, un signe d'interrogació o un signe d'admiració i després es tanquen les cometes, es pot afegir un punt al final (si es considera que preval el punt de l'oració completa més exterior) o bé ometre'l (si es considera que preval el punt de l'oració completa més interior). Per exemple:
En Jordi es va sorprendre: "Ui, mira, ja són les set!". I se'n va anar.
En Jordi es va sorprendre: "Ui, mira, ja són les set!" I se'n va anar.


El pronom reflexiu de tercera persona: ell mateix o si mateix?

Com a pronoms reflexius forts de tercera persona hi ha tant els pronoms ell, ella, ells, elles com el pronom si. En alguns casos, aquests pronoms porten el reforç de l'indefinit mateix.
1. Els pronoms de tercera persona ell, ella, ells, elles poden fer referència tant a éssers animats com a éssers inanimats, tot i que presenten certes restriccions per designar entitats no humanes. En general, és optatiu l'ús del reforç mateix, però és obligatori quan l'antecedent del reflexiu és inanimat. Per exemple:
Ell (mateix) s'ha ofert a acompanyar-me.
Només pensa en ella (mateixa).
La proposta va sortir d'ells (mateixos).
Aquestes portes s'obren per elles mateixes quan t'hi acostes.
2. El pronom reflexiu de tercera persona si apareix sempre després de preposició i pot fer referència tant a éssers animats com a éssers inanimats. Generalment és obligatori el reforç amb l'indefinit mateix, tret dels casos següents:
és optatiu amb el complement preposicional en si,i no s'ha de posar en combinació amb determinats verbs o expressions fixades, com ara pensar entre si ('interiorment, sense manifestar-ho'), donar molt de si, tornar en si, estar fora de si, i amb certes locucions preposicionals, com de per si.Per exemple:
No és gens conseqüent amb si mateix.
La Terra gira sobre si mateixa.
Això que em dius és en si (mateix) una cosa surrealista.
Pensava entre si que si no s'espavilava farien tard.
Quan va tornar en si, no recordava res.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (18.5.1.2)


olorar o fer olor?
Com es diu huele mal en català?

En català el verb olorar significa aspirar aire amb el nas per sentir l'olor d'una cosa. Per exemple: La Maria olora la colònia.
En canvi, aquest verb no pot expressar que les coses desprenen una olor determinada. Per designar aquesta acció es pot utilitzar el verb fer olor, entre d'altres. Per exemple: La colònia fa molt bona olor.
Per indicar que una cosa fa mala olor, l'expressió adequada és fer pudor. Així, cal dir: Deu haver de ploure perquè les clavegueres fan pudor.
En sentit figurat, el verb olorar significa descobrir per algun indici una cosa oculta. Amb aquest significat el verb olorar té el mateix funcionament que amb sentit propi. En aquests casos i per expressar que alguna cosa és sospitosa, també es poden fer servir altres expressions, com ara: fer mala olor, fer pudor de socarrim, fer mala espina, etc.
Per evitar fer un mal ús del verb olorar, cal substituir-lo per la forma verbal més escaient, segons el significat. Per exemple:
En lloc de dir...Cal dir...Això olora a gessamí. Això fa olor de gessamí.Olora a llenya cremada.Fa olor de llenya cremada.Aquesta habitació olora molt bé.Aquesta habitació fa molt bona olor.A què olora, això? De què fa olor, això?Les escombraries oloren molt malament.Les escombraries fan molta pudor.Tantes anades i vingudes oloren malament.Tantes anades i vingudes no fan gaire bona olor.Els comentaris del director oloren malament.Els comentaris del director fan pudor de socarrim.Aquest xiuxiueig no m'olora gaire bé.  Aquest xiuxiueig no m'agrada gaire.Les seves paraules no m'oloren gens bé.Les seves paraules fan mala espina.


Es pot dir mansana en català?
mansana o illa?

La denominació catalana adequada per referir-se a cadascun dels edificis o conjunts de cases contigües separats per carrers, places, etc., és illa o bé illa de cases. Per exemple:
El carrer que busqueu és a la pròxima illa / illa de cases.
La forma mansana (o mançana) no és admissible en català.


Per expressar que algú sent un viu plaer, especialment per la possessió d'una cosa, per la consecució d'una cosa desitjada, es poden usar formes diverses, segons el context: gaudir, fruir, sentir goig, divertir-se, passar-s'ho bé, xalar, passar una bona estona, viure la vida, etc. Per exemple:
Actualment, gaudeix de temps lliure.
Ha fruït de la vida com mai.
Quan anem al futbol ens ho passem molt bé.
Amb el mateix significat, hi ha altres expressions més col·loquials, com ara passar-s'ho bomba, passar-s'ho pipa, passar-s'ho teta. Per exemple:
Les noies s'ho han passat bomba a la piscina!
També hi ha un seguit d'expressions que, en alguns contextos, tenen un sentit similar, com ara treure profit, aprofitar, beneficiar-se; assaborir; esplaiar-se, delectar-se, recrear-se; tenir bona salut, tenir una bona posició; disposar de temps lliure, etc. Per exemple:
Sap com aprofitar els caps de setmana.
Ha assaborit un bon vi.
Es recrea escoltant peces de música clàssica.
Sempre ha tingut bona salut.
El verb disfrutar, tot i que és una forma prou estesa en català, no està recollit per la normativa que regula el conjunt de la llengua.


Verbs amb el pronom feble hi: sentir o sentir-hi?

Les formes sentir i sentir-hi tenen un matís de significat lleugerament diferent.
D'una banda, el verb sentir és transitiu (és a dir, va seguit de complement directe) i significa percebre amb el sentit de l'oïda un so. Per exemple:
Va sentir crits a la nit i es va espantar (i no Va sentir-hi crits a la nit i es va espantar).
La tractaven de boja perquè deia que sentia veus del més-enllà (i no La tractaven de boja perquè deia que hi sentia veus del més-enllà).
D'altra banda, el verb sentir-hi és intransitiu (és a dir, no va seguit de complement directe) i fa referència al fet de posseir el sentit de l'oïda. Per exemple:
No cal que li parlis perquè no hi sent (i no No cal que li parlis perquè no sent).
Només hi sento de l'orella esquerra (i no Només sento de l'orella esquerra).


Concordança entre un nom i dos o més adjectius

Quan més d'un adjectiu complementa el mateix nom, es pot escriure aquest nom en plural i coordinar els adjectius per evitar que l'expressió sigui repetitiva. Per exemple:
Ara debaten l'aplicació dels models bilingüe i plurilingüe.
Només resoldrem el primer i tercer enigmes.
Cal lluitar pels progressos econòmic, industrial i social.
Ara bé, també es pot escriure el nom en singular i repetir l'article davant de cada adjectiu. Per exemple:
Ara debaten l'aplicació del model bilingüe i el plurilingüe.
Només resoldrem el primer enigma i el tercer.
Cal lluitar pel progrés econòmic, l'industrial i el social.


El terme que serveix per designar un petit full de cartolina o plàstic de forma rectangular que es fa servir per donar-se a conèixer, identificar-se, acreditar alguna cosa, donar permís, etc.,
i també per designar la targeta magnètica que permet fer pagaments sense diners en efectiu és targeta, i no tarja. En tots aquests casos, doncs, cal fer servir targeta:
En lloc de dir... Cal dir...tarja de presentació targeta de presentaciótarja de visitatargeta de visitatarja d'identificaciótargeta d'identificaciótarja d'invitaciótargeta d'invitaciótarja de socitargeta de socitarja de descomptetargeta de descomptetarja groga/vermellatargeta groga/vermellatarja de crèdit/dèbittargeta de crèdit/dèbittarja d'embarcament targeta d'embarcament
Convé notar que el nom tarja fa referència a un escut militar medieval, una placa on hi ha
escrita una indicació i una obertura practicada sobre una porta. Per tant, es
podria fer servir en una frase com la següent: A la tarja de l'entrada hi deia que es feien estudis de mercat.
Pel que fa al nom targetó, en català no és admissible en cap cas.


Estalvi de la dièresi
Dièresi: excepcions

Una de les funcions de la dièresi és marcar que una i o una u no formen diftong amb la vocal anterior. Ara bé, no l'hem d'escriure en els casos següents:
1. En l'infinitiu, gerundi, futur i condicional dels verbs acabats en vocal + ir. Per exemple: agrair, agraint, agrairé (agrairàs, agrairà, agrairem, agraireu, agrairan), agrairia (agrairies, agrairia, agrairíem, agrairíeu, agrairien).
2. En els mots derivats per prefixació i compostos. Per exemple: antiincendis, biunívoc, coincident, contraindicació, neoimpressionista, reincident, reunir, tallaungles. En són excepcions els mots en què pot no resultar evident que es tracta de compostos (com ara aïllar, reüll, reüllar, etc.) i algunes formes dels verbs reeixir i sobreeixir (reïxo, reïxen, reïsqué; sobreïxes, sobreïx, sobreïsqueren, etc.).
3. En els sufixos -isme i -ista. Per exemple: altruista, egoista, egoisme, panteista. Cal recordar, però, que s'escriu dièresi a proïsme i lluïsme perquè aquesta terminació no pertany al sufix -isme.
4. En els mots amb les terminacions llatines -um i -us. Per exemple: aquàrium, harmònium; Màrius.
5. En els mots duumvir, triumvir i derivats.
Cal tenir present que no s'escriu dièresi sobre la i o la u de les paraules que, segons les normes d'accentuació, poden dur accent gràfic en aquestes mateixes vocals. Per exemple: conduíeu, país, veí (en canvi, sí que porten dièresi els mots conduïa, països, veïna, ja que segons les normes d'accentuació no s'hi pot posar accent, i cal marcar que les dues vocals no formen diftong).
Font: Ortografia catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (3.2.2.2)


no tenir per què + infinitiu, no haver-hi de què + infinitiu, etc.
Pronom interrogatiu davant d'infinitiu en interrogatives indirectes

En català, s'han generalitzat les construccions de pronom interrogatiu davant d'infinitiu, sobretot en oracions negatives amb tenir o haver-hi: no tenir per què + infinitiu, no tenir amb què + infinitiu, no haver-hi de què + infinitiu. Per exemple:
No tens per què anar-hi.
Ella ja no té amb què divertir-se.
Si no hi ha rumors, ja no hi ha de què parlar
Això no obstant, són preferibles altres solucions. Per exemple:
No cal que hi vagis.
Ella ja no sap amb què es pot divertir.
Si no hi ha rumors, ja no sabem de què podem parlar.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (27.8)


Els adjectius major i menor signifiquen 'més gran' i 'més petit'. Aquests adjectius són habituals en expressions més o menys lexicalitzades, com ara: la major part de,  festa major, causes majors,
orde major,  força major, estat major, carrer major, pal major,
vela major, major d'edat, menor d'edat, mal menor, orde menor, etc.
Els adjectius major i menor també s'utilitzen en l'àmbit de la música, aplicats a intervals musicals. Per exemple:
una tercera major, una segona menor.
Aquests adjectius són també habituals en l'àmbit de les matemàtiques. Per exemple: diagonal major, diagonal menor, el major divisor comú, marca el nombre menor de la sèrie següent.
Ara bé, fora d'aquests casos, generalment en comptes de fer servir els adjectius major i menor s'usen altres construccions. Per exemple:
És un polític que ha adquirit més relleu en els darrers anys.
Caldria estudiar el fenomen amb una profunditat més gran.
Us aplicarem el descompte sobre el preu del producte de menys import.
El fill petit de la família és el més trapella.
Tenien dos pisos, l'un més gran que l'altre.
La veïna de dalt és una dona gran.
Cal tenir en compte que hi ha parlars en què aquests adjectius tenen un ús més destacat. Per exemple, en els parlars valencians, es fa servir l'adjectiu major per expressar el sentit d''adult' o d'una edat avançada (una dona major).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (28.4.2a, 28.5.4b i 28.8a)


Les formes sentir i escoltar tenen significats diferents.
En general, el verb escoltar significa 'fer atenció a allò que diu algú o al soroll que fa una cosa', de manera que implica certa intenció per part de la persona que fa l'acció.  Per exemple:
Escolta bé el que diu la professora.
Es dedicava a escoltar les converses dels veïns.
La banda municipal ja arriba: escolta!
En canvi, el verb sentir pot ser sinònim de la forma oir, que fa referència a 'percebre amb el sentit de l'oïda (un so), sense necessàriament posar-hi atenció'. Per exemple:
Com que parlava en veu baixa, no el sentíem.
Es va adormir sentint la remor de la tempesta.
Els crits se sentien des del replà.
No obstant això, en certs contextos aquesta distinció pot presentar dubtes,  i aleshores l'elecció d'un o altre verb depèn del valor que es vulgui remarcar.
Per exemple, si diem Em sents? cridem l'atenció de la persona amb qui estem parlant; en canvi, si diem M'escoltes? preguntem directament a l'altra persona si ens presta atenció.
Així mateix, en el context d'emissions d'àudio com ara programes radiofònics o pòdcasts, es pot dir: A la Lluïsa li agrada molt la música folk, per això els dissabtes escolta el programa que fan a la ràdio, perquè hi para atenció. Ara bé, el locutor d'un programa de ràdio també pot dir: Acabeu de sentir la cançó "En peu de guerra", perquè desconeix si els oients hi han posat atenció.
Finalment, hi ha certs usos que s'han consolidat amb el verb sentir. Per exemple:
Per sentir l'àudio heu de clicar a la icona vermella.
Podeu deixar el vostre missatge després de sentir el senyal.
Si arribo a casa i no han fet el dinar, em sentiran.


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma d'Aragó

El gentilici de la Comunitat Autònoma d'Aragó és aragonès -esa.
Els gentilicis o formes per designar l'origen corresponents a les províncies i capitals de província de la Comunitat Autònoma d'Aragó són els següents:
Osca: d'Osca
Saragossa: saragossà -ana
Terol: de Terol


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma del Principat d'Astúries

El gentilici de la Comunitat Autònoma del Principat d'Astúries és asturià -ana.
Els gentilicis o formes per designar l'origen corresponents a la província i capital de la Comunitat Autònoma del Principat d'Astúries són els següents:
Astúries: asturià -ana
Oviedo: d'Oviedo


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma de Canàries

El gentilici de la Comunitat Autònoma de Canàries és canari -ària.
Els gentilicis o formes per designar l'origen corresponents a les províncies i capitals de província de la Comunitat Autònoma de Canàries són els següents:
Palmas, Las: de Las Palmas
Palmas de Gran Canaria, Las: de Las Palmas de Gran Canaria
Santa Cruz de Tenerife: de Santa Cruz de Tenerife


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma de Cantàbria

El gentilici de la Comunitat Autònoma de Cantàbria és
cantàbric -a i càntabre -a.
Els gentilicis o formes per designar l'origen corresponents a la província i la capital de província de la Comunitat Autònoma de Cantàbria són els següents:
Cantàbria: cantàbric -a i càntabre -a
Santander: de Santander


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma de Castella i Lleó

El gentilici de la Comunitat Autònoma de Castella i Lleó és castellanolleonès -esa.
Els gentilicis o formes per designar l'origen corresponents a les províncies i capitals de província de la Comunitat Autònoma de Castella i Lleó són els següents:
Àvila: avilès -esa
Burgos: de Burgos
Lleó: lleonès -esa
Palència: de Palència
Salamanca: de Salamanca
Segòvia: segovià -ana
Sòria: sorià -ana
Valladolid: val·lisoletà -ana
Zamora: de Zamora


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma de Castella-la Manxa

La forma per designar l'origen corresponent a la Comunitat Autònoma de Castella-la Manxa és de Castella-la Manxa.
Els gentilicis o formes per designar l'origen corresponents a les províncies i capitals de província de la Comunitat Autònoma de Castella-la Manxa són els següents:
Albacete: d'Albacete
Ciudad Real: de Ciudad Real
Conca: de Conca
Guadalajara: de Guadalajara
Toledo: toledà -ana


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma d'Extremadura

El gentilici de la Comunitat Autònoma d'Extremadura és
extremeny -enya
Les formes per designar l'origen corresponents a la província i la capital de província de la Comunitat Autònoma d'Extremadura són les següents:
Badajoz: de Badajoz
Càceres: de Càceres


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma de Galícia

El gentilici de la Comunitat Autònoma de Galícia és gallec -ega.
Els gentilicis o formes per designar l'origen corresponents a les províncies i capitals de províncies de la Comunitat Autònoma de Galícia són els següents:
Corunya, la: corunyès -esa
Lugo: de Lugo
Ourense: d'Ourense
Pontevedra: de Pontevedra


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma de La Rioja

La forma per designar l'origen corresponent a la Comunitat Autònoma de La Rioja és de La Rioja.
El gentilici de la província i la capital de província de la Comunitat Autònoma de La Rioja és el següent:
Logronyo: logronyès -esa


topònim i gentilici de la Comunitat Autònoma de Madrid

El gentilici de la Comunitat Autònoma de Madrid, de la província i de la capital de província és madrileny -enya.


topònim i gentilici de la Comunitat Autònoma de la Regió de Múrcia

El gentilici de la Comunitat Autònoma de la Regió de Múrcia, de la província i la capital de província és murcià -ana.


topònims i gentilicis de la Comunitat Foral de Navarra

El gentilici de la Comunitat Foral de Navarra és navarrès -esa.
El gentilici de la província i la capital de província de la Comunitat Foral de Navarra és el següent:
Pamplona: pamplonès -esa


topònims i gentilicis de la Comunitat Autònoma del País Basc

El gentilici de la Comunitat Autònoma del País Basc és basc -a.
Els gentilicis de les províncies de la Comunitat Autònoma del País Basc són els següents:
Àlaba: alabès -esa
Biscaia: biscaí -ïna
Guipúscoa: guipuscoà -ana
Els gentilicis o formes per designar l'origen corresponents a les capitals de província de la Comunitat Autònoma del País Basc són els següents:
Bilbao: bilbaí -ïna
Sant Sebastià: donostiarra
Vitòria: de Vitòria


Perífrasis d'infinitiu: acabar per + infinitiu, acabar de + infinitiu

La perífrasi acabar per + infinitiu expressa la culminació d'una situació més o menys llarga produïda per una insistència. Per exemple:
Si ho demanes tantes vegades, acabaràs per esgotar-li la paciència.
És tan pesat que acabarem per claudicar.
Altres construccions que es poden fer servir també per expressar un valor de culminació són el verb acabar seguit d'un gerundi o bé les expressions al final, a l'últim, a la fi,
finalment, etc., seguides de verb conjugat:
Si ho demanes tantes vegades, acabaràs esgotant-li la paciència.
És tan pesat que al final claudicarem.
D'altra banda, la perífrasi acabar de + infinitiu es fa servir per expressar la culminació d'una situació (sense el matís d'insistència) o un valor temporal d'anterioritat immediata. També es fa servir per atenuar una negació. Per exemple:
Demà acabarem de fer el trasllat de pis. (culminació)
Ara mateix acaben d'anunciar que es casen. (valor temporal immediat)
No acabo de veure clara la teva proposta, m'ho rumiaré. (atenuació)


Accions en les interfícies digitals: infinitiu o imperatiu?

A l'hora de reproduir les ordres que s'intercanvien en el diàleg amb
l'ordinador, es recomana d'utilitzar l'imperatiu. Concretament, es fa
servir el tractament de vós (la segona persona del plural) en els missatges que el programa
adreça als usuaris. I s'utilitza el tractament de tu (la segona persona del singular) en els missatges que els usuaris adrecen al programa. Per exemple:
Ordres del programa a l'usuariOrdres de l'usuari al programaIntroduïu el terme de consultaAcceptaPremeu la tecla EscActualitzaVoleu enviar el missatge de text?CopiaEscolliu una opcióEnganxaVoleu esborrar aquesta alerta?RetallaVoleu canviar la contrasenya?CercaSegur que voleu sortir?DesaAssegureu-vos que...Selecciona-ho tot / Esborra-ho totEsteu desconnectat/adaTorna a l'inici
Quan es tracta d'opcions disponibles o d'accions el subjecte de les quals clarament no pot ser la màquina, sinó exclusivament l'usuari, es podrien expressar en infinitiu. No obstant això, per tal de disposar d'un model unitari i d'una instrucció clara per a l'usuari, es recomana fer servir l'imperatiu d'acord amb la tradició més estesa en català.
Finalment, quan una acció pot ser interpretada com a ordre o com a opció per manca de context, l'imperatiu és la forma més utilitzada en les interfícies digitals:
Respon
Surt
Recorda la contrasenya
Aquesta mateixa preferència se sol aplicar en la coordinació d'accions una de les quals és clarament una ordre:
Anomena i desa
Envia i rep
Accepta i torna


Exemple de currículum (perfil professional)

CURRÍCULUM
Dades personals
Nom i cognoms: Sílvia Roger Cases
Adreça: ptge. de les Branques, 5, 5è 4a, 08940, Cornellà de Llobregat
Telèfon: 93 222 22 22
Adreça electrònica: silviaroger@silviaroger.com
Lloc i data de naixement: Molins de Rei, 25 de maig de 1986
Document d'identitat: 66666666D
Educació i formació
Grau mitjà de tècnica d'instal·lacions elèctriques i automàtiques. Institut Miquel Martí i Pol (Cornellà de Llobregat), juny de 2004.
Educació secundària obligatòria. IES Maria Aurèlia Capmany (Cornellà de Llobregat), juny de 2002.
Experiència professional
Tècnica d'instal·lacions elèctriques i automàtiques a l'empresa Instal·lacions Jover (Granollers), des de març de 2007 fins a juny de 2011.
Agent comercial i tècnica d'instal·lacions elèctriques a l'empresa ME Cornellà (Cornellà de Llobregat), des de desembre de 2004 a gener de 2007.
Administrativa al magatzem de venda de material elèctric Estoc Elèctric (Sant Boi de Llobregat), des de juliol fins a desembre de 2004.
Capacitats i aptituds
Coneixements bàsics d'informàtica i internet.
Idiomes
Català: nivell bo parlat i escrit.
Castellà: nivell bo parlat i escrit.
Informació addicional
Permís de conducció B i vehicle propi.
Disponibilitat absoluta de viatjar.
Barcelona, 3 de novembre de 2011


històricament parlant
Adverbi acabat en '-ment' + 'parlant'

Per tal d'adoptar una perspectiva genèrica, es pot fer servir el gerundi del verb parlar posposat a un adverbi acabat en -ment . Així, l'expressió històricament parlant equival a 'parlant des del punt de vista històric'. Sovint aquesta mena d'expressions apareixen separades per comes. Per exemple:
La seva paraula no val res, moralment parlant.
Legalment parlant, no es pot emprendre cap més acció.
El Girona Futbol Club, tècnicament parlant, té un gran equip.


'amb cursiva' o 'en cursiva'?
'amb negreta' o 'en negreta'?

Per indicar que en un text es fa servir la lletra cursiva, rodona o negreta, s'usa la preposició en davant del nom del tipus de lletra. Per exemple:
Els títols de llibres van en cursiva (i no amb cursiva).
S'escriuen en rodona els noms de marques registrades (i no amb rodona).
Les entrades dels mots del diccionari es posen en negreta (i no amb negreta).


Per designar el lloc on s'ha de trametre alguna cosa, on algú ha d'anar o bé el fi al qual alguna cosa és destinada es poden fer servir les formes destí o destinació, totes dues com a sinònimes. Per exemple:
La destinació / el destí d'aquest tren és Manresa.
M'he assabentat que us traslladen d'empresa. Quina destinació / Quin destí us ha tocat?
M'agradaria saber la destinació / el destí d'aquests diners que hem invertit.
Finalment, destí també té el significat de 'fat', de 'sort reservada a cadascú', significat que no té la forma destinació. Per exemple:
No sabrem mai què ens ofereix el destí.


Trenta-cinc anys decorant la teva llar
Gerundi en anuncis i eslògans

De vegades, en oracions que contenen una expressió que indica un període de temps (vint anys, dos segles, etc.) s'usa el gerundi de manera aïllada, ometent el verb de l'oració principal, per fer èmfasi en el valor duratiu (equival a fa + expressió temporal + que).
Aquest recurs és molt habitual en anuncis, eslògans i títols de llibres o articles. Per exemple:
Trenta-cinc anys decorant la teva llar. (anunci)
Dos segles defensant la llengua. (títol de llibre)
Associació pel Comerç Just: vint anys humanitzant el comerç. (eslògan)


'Dona mirant el mar' (peu de foto)
Gerundi en oracions amb el verb elidit

El gerundi pot fer de complement d'un sintagma nominal format per un nom de representació (com fotografia, retrat, imatge, representació, dibuix o aquarel·la). És, doncs, un ús del gerundi predicatiu. Per exemple:
Avui han subhastat el retrat d'una dona mirant el mar.
Ha guanyat la fotografia de tres avions creuant el cel.
Quan aquests sintagmes són usats com a títols d'un quadre, d'una pel·lícula o d'una obra literària, en peus d'il·lustració, etc. també és possible usar el gerundi sense que hi hagi explícitament els noms de representació. Per exemple:
Dona mirant el mar. (títol d'un quadre)
Tres avions creuant el cel. (peu de foto)
L'acusat sortint del jutjat. (peu de foto)


res o gens?
No em costa res i No em costa gens

La forma res és un pronom que equival a 'cap cosa'. Per exemple:
Se n'ha anat sense dir-me res. ('sense dir-me cap cosa')
—Què vols? —Res. ('cap cosa')
No fa res del que li ordenen. ('no fa cap cosa')
En canvi, gens és un adverbi quantitatiu que equival a 'en absolut' i en alguns casos, a 'molt poc'. Per exemple:
No va ser gens educat, ens va fer fora de mala manera. ('no va ser educat en absolut')
No té gens de tolerància. ('té molt poca tolerància')
Així doncs, no es pot fer servir res en lloc de gens amb valor de quantitat. Per exemple:
Hi ha gens de sal? (i no Hi ha res de sal?)
Aquesta nit no he dormit gens. (i no Aquesta nit no he dormit res).
Ho vaig preguntar jo, perquè ell no parla gens d'anglès. (i no Ho vaig preguntar jo, perquè ell no parla res d'anglès)
Cal tenir en compte que hi ha alguns verbs, com ara costar o menjar, que poden dur com a complement res o gens. Ara bé, en cada cas l'oració tindrà un significat diferent. Per exemple:
No costa res tornar-ho a imprimir ('no costa cap cosa, diners, etc., tornar-ho a imprimir').
No costa gens tornar-ho a imprimir ('no costa gota d'esforç, gens de feina, etc., tornar-ho a imprimir').
No menja res ('ara mateix no menja cap cosa').
No menja gens ('és una criatura que pràcticament no menja').
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (17.4.2)


Les formes gràfic i gràfica tenen significats diferents.
El mot masculí gràfic és d'ús general i fa referència a una representació per mitjà del dibuix o una figura. Es pot utilitzar per representar dades estadístiques de diversos àmbits, com ara el d'economia. Per exemple:
Els gràfics indiquen que la població ha doblat en tres anys.
Si mirem el gràfic de temperatures, observarem que aquesta setmana baixen.
En canvi, la forma femenina gràfica s'utilitza estrictament en geometria per designar la representació de la funció real d'una variable real mitjançant una corba plana (context en què també es pot fer servir el genèric gràfic). Per exemple:
gràfica d'una funció (o bé gràfic d'una funció)


personal del cos de gestió processal i administrativa
gestor -a processal i administratiu -iva

En l'Administració de justícia, la persona que pertany al cos de gestió processal i administrativa i s'encarrega de col·laborar en l'activitat processal de nivell superior, així com de realitzar tasques processals pròpies, s'anomena gestor processal i administratiu, gestora processal i administrativa.


personal del cos de tramitació processal i administrativa
tramitador -a processal i administratiu -iva

En l'Administració de justícia, la persona que pertany al cos de tramitació processal i administrativa i s'encarrega de realitzar totes les activitats que tenen caràcter de suport en la gestió processal, segons el nivell
d'especialització del lloc que s'ocupa, sota el principi de jerarquia i de conformitat amb el
que estableixen les relacions de llocs de treball, s'anomena tramitador processal i administratiu, tramitadora processal i administrativa.


personal del cos d'auxili judicial
auxiliar judicial

En l'Administració de justícia, la persona que pertany al cos d'auxili judicial i s'encarrega de realitzar totes les tasques que tenen caràcter d'auxili en l'activitat dels òrgans judicials, sota el principi de jerarquia i d'acord
amb el que estableixen les relacions de llocs de treball, s'anomena auxiliar judicial (i no auxili judicial).


fruits secs, fruites seques o fruita seca?

Lèxic. Lèxic general; Lèxic. Lèxic especialitzat. Alimentació. Gastronomia

Per designar determinats fruits comestibles, com ara les avellanes, les ametlles, les nous, etc., cal fer servir la denominació tradicional fruita seca. Aquesta expressió també es pot fer servir en plural: fruites seques. Per exemple:
Compra fruita seca per al viatge.
Per postres he demanat fruita seca.
És una amanida a base d'ametlles i altres fruites seques.
Convé notar que la denominació fruits secs no és adequada amb aquest significat. En canvi, sí que ho és quan es fa servir en sentit literal, és a dir, per designar un fruit que és sec. Per exemple: Aquella planta fa uns fruits secs i arrugats.


Cal fer servir la denominació més adequada segons el context i el significat que es vulgui expressar:
Llum (en masculí), en el sentit de 'qualsevol estri o aparell que serveix per il·luminar (ja sigui de sostre, de taula, de peu, de paret...)'. Per exemple: Han comprat un llum de peu en un mercat d'antiguitats.Làmpada, en el sentit de 'qualsevol dispositiu que produeixi llum (ja sigui de ràdio, de televisió, d'incandescència, fluorescent, de mercuri...)'. Això no obstant, com que és un terme tècnic cal restringir-lo a aquest àmbit. Cal tenir en compte que si es fa referència a una làmpada d'incandescència o elèctrica el terme més comú és bombeta. Per exemple: No tenim llum perquè s'ha fos la bombeta.Llàntia, en el sentit de 'llum que conté un dipòsit de líquid combustible'. Per exemple: A les excavacions arqueològiques i a les mines fan servir llànties.La denominació làmpara no és admissible en català.


'guanyar per' o 'guanyar de'?
'perdre per' o 'perdre de'?
Verbs amb complement de mesura

Els verbs guanyar, perdre i algun altre, com per exemple superar o vèncer, accepten un complement introduït amb les preposicions per o de, que expressa la mesura en què es guanya o es perd. Per exemple:
El concursant ha perdut de dos punts.
El nostre equip ha guanyat l'altre per cinc a dos.
El jugador ha superat el seu rival per molts punts.
En el llenguatge esportiu i dels mitjans de comunicació també es construeixen aquestes oracions sense cap preposició:
El nostre equip guanya tres a un.
El nostre equip perd un a dos.


'augmentar en un 15 %', 'augmentar d'un 15 %' o 'augmentar un 15 %'?
Verbs amb complements de mesura

Els verbs augmentar, disminuir o minvar poden portar un complement de mesura que indica una quantitat. Aquest complement pot anar introduït per les preposicions en o de, o bé sense preposició. Per exemple:
Va invertir en borsa i els seus estalvis han augmentat en un 15 %.
Va invertir en borsa i els seus estalvis han augmentat d'un 15 %.
Va invertir en borsa i els seus estalvis han augmentat un 15 %.
Es preveu que el PIB disminuirà en un 1,3 % el proper semestre.
Es preveu que el PIB disminuirà d'un 1,3 % el proper semestre.
Es preveu que el PIB disminuirà un 1,3 % el proper semestre.
En canvi, en els verbs que expressen un augment o una disminució gradual de l'assoliment d'un estat, com créixer, engreixar-se o aprimar-se, el complement de mesura no va introduït per cap preposició. Per exemple:
El pediatre diu que ha crescut tres centímetres des de l'última visita.
Aquest estiu m'he engreixat dos quilos.


Traducció de les denominacions dels ministeris del Govern espanyol

Les denominacions dels ministeris del Govern espanyol en català són les següents:
Ministeri d'Hisenda
Ministeri de Treball i Economia Social
Ministeri per a la Transició Ecològica i el Repte Demogràfic
Ministeri d'Afers Exteriors, Unió Europea i Cooperació
Ministeri de la Presidència, Justícia i Relacions amb les Corts
Ministeri de Defensa
Ministeri de l'Interior
Ministeri de Transports i Mobilitat Sostenible
Ministeri d'Educació, Formació Professional i Esports
Ministeri d'Indústria i Turisme
Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació
Ministeri de Política Territorial i Memòria Democràtica
Ministeri d'Habitatge i Agenda Urbana
Ministeri de Cultura
Ministeri d'Economia, Comerç i Empresa
Ministeri de Sanitat
Ministeri de Drets Socials, Consum i Agenda 2030
Ministeri de Ciència, Innovació i Universitats
Ministeri d'Igualtat
Ministeri d'Inclusió, Seguretat Social i Migracions
Ministeri per a la Transformació Digital i de la Funció Pública
Ministeri de Joventut i Infància


Majúscules i minúscules en noms científics
Cursiva en noms científics

Convencions. Majúscules i minúscules; Convencions. Tipus de lletra i cometes

En els noms científics d'animals i plantes, s'escriu amb majúscula el primer mot, que correspon al gènere, i amb minúscula el següent, que correspon a l'espècie. Aquesta mena de denominacions s'escriuen en cursiva perquè són mots llatins. Per exemple:
Mephitis mephitis (mofeta)
Lacerta agilis (llangardaix pirinenc)
Lilium candidum (lliri blanc)
Lactarius sanguifluus (rovelló)


formes genèriques: mots col·lectius
ús no sexista del llenguatge

La forma genèrica és un recurs inclusiu, és a dir, que inclou tots dos sexes. Aquest recurs té l'avantatge que permet evitar les marques de gènere gramatical en la redacció de textos administratius i per tant l'especificació de sexe. Un exemple de formes genèriques són els mots col·lectius, com ara personal, cos, plantilla, població, equip, etc. Així doncs, en comptes de dir:
Les funcions dels auxiliars de l'Administració de justícia.
Els assessors s'hi han deixat la pell.
El nombre d'aturats ha augmentat.
Els ciutadans s'han revoltat.
Els metges no saben quin és el diagnòstic.
Els funcionaris han fet vaga.
és més recomanable dir:
Les funcions del cos d'auxiliars de l'Administració de justícia.
L'equip assessor s'hi ha deixat la pell.
La població aturada ha augmentat.
La ciutadania s'ha revoltat.
L'equip mèdic no sap quin és el diagnòstic.
El funcionariat ha fet vaga.
Cal tenir en compte, però, que no totes les formes genèriques funcionen en qualsevol context, per diversos motius. Per exemple, en la frase Jocs per a la infància de 0 a 3 anys hi ha un problema d'inadequació semàntica, ja que el mot col·lectiu infància no s'identifica amb el referent, els infants, sinó amb una etapa de la vida. Així doncs, en un cas com aquest, és més adequat dir Jocs per a infants de 0 a 3 anys. Tampoc no funcionen les formes genèriques en els casos següents, per motius similars:
Associació de veïnat
Colònies per a jovent
Comunicació personalitzada amb la clientela
És més adequat dir:
Associació de veïns
Colònies per a joves
Comunicació personalitzada amb els clients
D'altra banda, el masculí plural també adopta un valor inclusiu. De vegades pot ser un recurs adequat, sobretot en casos en què hi ha una enumeració de col·lectius formats tant per homes com per dones i en què la repetició de formes dobles afectaria negativament la llegibilitat del text. Per exemple, en comptes de dir:
En la darrera enquesta de valoració hi va participar gent de tota mena: estudiants i estudiantes, treballadors i treballadores, aturats i aturades, i jubilats i jubilades.
és més adequat dir:
En la darrera enquesta de valoració hi va participar gent de tota mena: estudiants, treballadors, aturats i jubilats.
A més, el masculí singular pot tenir un valor no marcat quan expressa un concepte o una idea més abstracta. Per exemple:
Per registrar-vos al web, cal anar a l'opció Nou usuari.
Busquem un perfil de diplomàtic.


hist.
L'abreviatura de història és hist.


Per expressar la situació d'algú o alguna cosa en un lloc s'usa el verb ser. Ara bé, en el cas que es vulgui afegir, a la simple localització, un matís de duració o permanència, també es pot fer servir el verb estar. Per exemple:
Avui a la tarda serem a l'exposició.
Avui a la tarda serem a l'exposició fins que tanquin (simple descripció).
Avui a la tarda estarem a l'exposició fins que tanquin (èmfasi en la duració).
Pel que fa a les localitzacions figurades, és a dir, que no expressen pròpiament un lloc físic, se sol fer servir el verb estar, tot i que davant d'una expressió lexicalitzada també és possible usar el verb ser. Per exemple:
Estem en un carreró sense sortida. (o bé Som en un carreró sense sortida.)
Aquesta decisió està en mans del jutge. (o bé Aquesta decisió és en mans del jutge.)
D'altra banda, cal tenir en compte que el verb estar també pot adoptar altres valors davant d'expressions de lloc, com ara:
'residir', 'viure' (generalment en la forma pronominal: estar-se): Aquest any en Jaume s'està a Palma.'formar part d'un organisme, treballar-hi': La Teresa està a l'empresa de la seva mare.'consistir': La solució està en el repartiment de tasques.
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (22.3.2.3)


Majúscules i minúscules en noms de divinitats i éssers mitològics o fabulosos

En els noms propis de divinitats i éssers mitològics o fabulosos, s'escriuen amb majúscula inicial tots els substantius i altres elements, excepte els articles i les preposicions. Per exemple:
Déu
la Santíssima Trinitat
l'Esperit Sant
Jehovà
Al·là
Buda
Inti
Zeus
Andròmeda
Llucifer
Mare de Déu de Montserrat


Atles
Malgrat que durant uns anys la grafia Atlas ha conviscut amb la grafia Atles, actualment l'única forma normativa del nom d'aquest conjunt muntanyós de l'Àfrica del Nord és amb la terminació en -es: Atles.


A inici de text i a principi de paràgraf, cal començar a escriure amb majúscula inicial. Aquesta indicació afecta també altres elements dels escrits, com ara la data. Per exemple:
Aquests estudis aparegueren per primera vegada al
segle XIX.
Dijous, 24 de maig de 2012
També cal començar amb majúscula inicial els eslògans, titulars, títols i peus de pàgina o de fotografia. Per exemple:
Millorem la vostra qualitat de vida (eslògan)
Arriben les pluges (titular)
El parc de Collserola: fauna (títol)
Problemes de convivència (peu de pàgina d'una publicació)
Secció d'un tronc d'arbre (peu de fotografia)
S'escriu majúscula inicial després de punt. I també després de signe d'admiració, d'interrogació i de punts suspensius si aquests signes marquen el final d'una oració. Per exemple:
Aquesta tarda hem assistit a una reunió. Hem tractat un conjunt de temes que teníem pendents des de fa mesos.
Me'n vaig! Ja veig que faig molta nosa.
Fareu vaga, vosaltres? Jo encara hi estic rumiant.
Per tant, no m'hi poso més... Això no obstant, no deixa de sorprendre'm que hagi vingut.
En canvi, si els signes d'admiració, interrogació i punts suspensius no tanquen l'oració, després d'aquests signes s'escriu minúscula inicial:
Aquest gerro, ai mare!, que cau!
El director, com t'ho podria explicar?, no ha volgut venir, vet-ho aquí!
Van haver de comprar taules, cadires, prestatgeries... fins que va quedar un despatx molt ben moblat.
En les cartes, després de la salutació de l'inici, que sol anar seguida de coma o, a vegades de dos punts, el text comença amb majúscula quan s'escriu en una ratlla a part, per tal com comença paràgraf. Per exemple:
Benvolguda senyora,
Ens posem en contacte amb vostè per comunicar-li que...
Distingit senyor:
Amb aquest escrit li volem comunicar...
S'escriuen amb majúscula les abreviatures a inici de text. Per exemple, quan s'escriu l'adreça en un sobre:
C. València, 346
Av. dels Països Catalans, 24
L'article dels topònims s'escriu també amb majúscula inicial si està situat a inici de text; si no, s'escriu amb minúscula:
08820 El Prat de Llobregat; però El municipi seleccionat ha estat el Prat de Llobregat.


L'adjectiu identitari, identitària és una paraula ben formada, a partir del substantiu identitat i el sufix -ari, -ària, amb el significat de 'relatiu a la identitat'. Per exemple:
Els signes identitaris de la cultura.
Va ser una manifestació identitària i reivindicativa.


La forma gratuït, gratuïta és un adjectiu i concorda amb el nom al qual acompanya. Per exemple:
L'allotjament és gratuït. (gratuït concorda amb allotjament)
El doctor atén consultes gratuïtes. (gratuïtes concorda amb consultes)
En canvi, la forma gratis és un adverbi que equival a gratuïtament, de franc, de manera que no complementa cap nom i, per tant, no hi ha concordança. Per exemple:
L'allotjament és gratis.
El doctor atén consultes gratis.
Per tant, si no hi ha cap nom al qual gratuït, gratuïta pugui fer referència, només es pot fer servir gratis. Per exemple:
Van dinar gratis. (i no Van dinar gratuït)
Ho donen gratis. (i no Ho donen gratuït)


Com es diu ningunear en català?
Es pot dir ningunejar en català?

El verb castellà ningunear expressa el significat de no fer cas d'algú, no prendre'l en consideració o menysprear-lo. En català es pot utilitzar una de les expressions següents, segons el context: no fer cas de, no prendre en consideració, obviar, menysprear, menystenir, denigrar, humiliar. Per exemple:
No li fan cas perquè du molt poc temps a l'empresa.


'Montréal', 'Mont-real' o 'Montreal'?
Grafia del topònim canadenc 'Montreal'

En català, la forma d'aquest topònim canadenc és Montreal, i cal pronunciar-lo elidint la t, com si escriguéssim [monreal].
Malgrat que també s'ha difós la forma gràfica Mont-real, amb guionet, amb la finalitat d'afavorir la pronúncia recomanada en català, com que aquesta forma amb guionet no té una tradició d'ús consolidada, es considera que s'allunya massa de la forma originària (Montréal). Per tant, en català cal escriure Montreal.
Cal recordar que el criteri general actual és, llevat del cas de les formes històriques amb un ús consolidat en català, fer servir les formes originàries o aquelles més properes a les formes d'ús general internacional.


En català, per fer referència al període de l'edat mitjana, l'adjectiu adequat és medieval. Per exemple:
L'art medieval.
Ruta dels castells medievals.
Les formes migeval, mitgeval i mitjaval no són normatives.


Plural d'adjectius acabats en -aç, -iç i -oç: eficaç, feliç, feroç

Els adjectius acabats en les terminacions -aç, -iç i -oç tenen una única terminació per al singular i dues per al plural, és a dir, presenten la flexió següent:
Masculí singularFemení singularMasculí pluralFemení pluraleficaç eficaçeficaçoseficacesfeliçfeliçfeliçosfelicesferoçferoçferoçosferoces
Així, cal dir:
un treballador eficaç, una treballadora eficaç, uns treballadors eficaços, unes treballadores eficaces
un nen feliç, una nena feliç, uns nens feliços, unes nenes felices
un animal feroç, una bèstia feroç, uns animals feroços, unes bèsties feroces
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (7.2.2.2a)


El verb endegar té el sentit de 'començar', 'emprendre', 'engegar', 'iniciar', etc. Per exemple:
En Pau va endegar un negoci de tancaments metàl·lics.
L'Ajuntament de la ciutat ha endegat una iniciativa per afavorir la integració laboral de les persones amb discapacitat.
L'empresa endegarà un nou pla de viabilitat econòmica.


formes genèriques: professions, titulacions i càrrecs
ús no sexista del llenguatge

La forma genèrica és un recurs inclusiu, és a dir, que inclou tots dos sexes. Aquest recurs té l'avantatge que permet evitar les marques de gènere gramatical en la redacció de textos administratius i per tant l'especificació de sexe. A l'hora d'esmentar professions, titulacions i càrrecs, hi ha alguns recursos per evitar un ús no sexista del llenguatge:
Anomenar l'acció o la funció en comptes de la persona. Per exemple: màster en edició en comptes de màster en formació d'editors; contracte d'interinitat en comptes de contracte  d'interí.Anomenar l'organisme en comptes de la persona. Per exemple: la comissió assessora en comptes de els assessors; la delegació diplomàtica en comptes de els diplomàtics.Cal tenir en compte, però, que la denominació d'un organisme o unitat administrativa no sempre pot substituir la forma concreta referida a la persona, ja que pot fer canviar el sentit de la frase. Per exemple:
Cal adreçar-se a la delegació territorial no és el mateix que Cal adreçar-se al delegat territorial (delegació designa la unitat administrativa, mentre que delegat fa referència a la persona que té aquest càrrec).
La Fiscalia s'ha traslladat al nou edifici no és el mateix que La fiscal s'ha traslladat al nou edifici (fiscalia designa 'oficina de fiscal', mentre que fiscal fa referència a la persona que té aquest càrrec).


formes genèriques: persona i part
ús no sexista  del llenguatge

La forma genèrica és un recurs inclusiu, és a dir, que inclou tots dos sexes. Aquest recurs té l'avantatge que permet evitar les marques de gènere gramatical en la redacció de textos administratius i per tant l'especificació de sexe. Un exemple de formes genèriques és utilitzar els mots persona i part. Així doncs, en comptes de dir:
dades de l'interessat o de la interessada
el o la representant d'aquest departament
el o la demandant
l'arrendatari o l'arrendatària
segons el context és més recomanable dir:
dades de la persona interessada
la persona representant d'aquest departament
la part demandant
la part arrendatària
No s'ha d'abusar d'aquest recurs perquè pot anar en contra de l'economia lingüística. Per exemple, en comptes de:
Ja has trucat a la persona que col·loca o arregla llums i instal·lacions elèctriques d'aigua i gas?
direm:
Ja has trucat al lampista?
També cal evitar l'ús de la paraula persona si crea problemes d'inadequació semàntica. Per exemple, no és el mateix dir perfil de la persona diplomàtica ('persona que actua amb diplomàcia') que perfil del diplomàtic o diplomàtica ('persona que exerceix la tasca de diplomàtic').


formes genèriques: girs en l'expressió
ús no sexista del llenguatge

La forma genèrica és un recurs inclusiu, és a dir, que inclou tots dos sexes. Aquest recurs té l'avantatge que permet evitar les marques de gènere gramatical en la redacció de textos administratius i per tant l'especificació de sexe. Un dels recursos per evitar l'ús no sexista del llenguatge és canviar l'estructura sintàctica de la frase per mitjà d'expressions despersonalitzades, adjectius, frases o bé perífrasis:
Expressions despersonalitzades, és a dir, aquelles que no tenen un referent personal. Per exemple: Repartiment en comptes de Actors; Nom i cognoms en comptes de Sr./Sra.; Lloc de naixement en comptes de Nascut/uda a; Domicili en comptes de Domiciliat/ada; Amb la llicenciatura de en comptes de Llicenciat/ada en...Ús d'adjectius en comptes de noms. Per exemple: oficina d'atenció ciutadana en comptes de oficina d'atenció al ciutadà; carnet docent en comptes de carnet del professor; un espectacle infantil en comptes de un espectacle per a nens; els drets humans en comptes de els drets de l'home.Frases i perífrasis que evitin l'ús d'un referent personal, com ara utilitzar més formes verbals o bé construccions impersonals: Cal decidir qui representarà cada grup (en comptes de Cal decidir qui serà el representant de cada grup); Hem de procurar que des del Govern es respecti el dret de llibertat d'expressió (en comptes de Hem de procurar que els governants respectin el dret de llibertat d'expressió).


formes dobles
ús no sexista del llenguatge

Les formes dobles són un recurs visibilitzador que consisteix a repetir els noms i/o els adjectius en tots dos gèneres gramaticals. Aquest recurs permet fer visibles les dones, sobretot en les referències genèriques a professions, oficis, càrrecs o funcions. Es pot aplicar de dues maneres: amb les formes senceres (el director o la directora) i amb les formes abreujades (benvolgut/uda).
Pel que fa a les formes senceres, i amb la voluntat de precisar o emfasitzar, es pot dir, per exemple:
Truqui al seu metge o metgessa d'urgències.
El tècnic o tècnica d'inserció laboral és una figura clau en el procés de recerca de feina.
Per fer referència a col·lectius que representen tant homes com dones, es poden fer servir les formes dobles si hi ha la voluntat de precisar o d'emfasitzar. Per exemple:
Cavall Fort, revista per a nens i nenes.
Com cada any, l'Associació de Mares i Pares d'Alumnes s'encarregarà de la reutilització dels llibres de text.
Cal tenir en compte, però, que s'han de prioritzar recursos que no comporten l'ús de formes dobles i limitar-les als casos en què es vulgui fer visibles les dones.
Pel que fa a les formes abreujades, el seu ús només és adequat en textos breus o esquemàtics, com ara taules, llistes o gràfics. El recurs més usual i més recomanable a l'hora de fer servir les formes dobles abreujades és la barra inclinada. Per exemple:
Sr./Sra.:
demagog/a
directiu/iva
En el cas de termes compostos que designen professions, oficis i càrrecs, s'utilitzen formes dobles per a tots els elements de la denominació. Per exemple:
animador/a esportiu/iva
arquitecte/a tècnic/a
En els altres casos, si hi ha articles i adjectius que han de concordar amb el substantiu, es pot fer servir la forma doble únicament per al substantiu:
el traductor/a (en comptes de el/la traductor/a)
notícies per als usuaris/àries afectats (en comptes de notícies per als/per a les usuaris/àries afectats/ades)
Cal remarcar que en textos llargs no es recomana l'ús de formes dobles abreujades amb barra perquè dificulta la lectura.


Majúscules i minúscules de marques comercials

Les marques (i models) dels productes s'escriuen amb majúscula inicial, per exemple:
la marca Taurus
un programa d'Apple
un Ford Fiesta
un Cacaolat
jugar a l'Scrabble
En alguns casos, la marca comercial s'ha integrat en la llengua i ha esdevingut un nom comú, de manera que s'escriu amb minúscula. Per exemple:
una aspirina (però la marca Aspirina)
les vambes (però la marca Wamba)
un jeep (però un Jeep Cherokee)
unes xiruques (però la marca Chiruca)
el rímel (però l'empresa Rimmel)


Majúscules i minúscules en els noms propis de mitjans de transport
Cursiva o rodona en noms propis de naus i aeronaus

Els noms propis de vehicles de transport, com ara automòbils, motos, autobusos, trens, vaixells, avions, etc., s'escriuen amb majúscula inicial. Per exemple:
l'Aerobús
el Tren del Ciment
l'Orient Express
el Queen Elizabeth
l'Apollo-11
l'Sputnik
Com es dedueix dels exemples anteriors, els noms propis de naus i aeronaus (avions, dirigibles, vaixells, submarins...), a més d'escriure's amb majúscula van en cursiva. Per exemple:
El president dels EUA viatja habitualment amb l'Air Force One.
L'accident del Hindenburg va suposar la fi dels dirigibles.
El Prestige es va enfonsar davant de la costa gallega.
El museu exposa una rèplica del submarí Ictíneo I, de Narcís Monturiol.


Formes concretes
Ús no sexista del llenguatge

Quan en un text es fa referència a una persona determinada o a un grup de persones del mateix sexe, cal adaptar el discurs al gènere que correspon. Per exemple:
David Forn, enginyer tècnic
Maria Fortuny, advocada
Joan Colomer i Pere Espunya, assessors
Anna Maria Maluquer, Emma Rius i Josefina Comes, traductores
Així doncs, és més adequat dir:
En l'acte, presidit per la consellera de Cultura, Sònia Hernández Almodóvar, i pel conseller de Política Lingüística, Francesc Xavier Vila Moreno, [...]
que no pas:
En l'acte, presidit pels consellers de Cultura i de Política Lingüística, Sònia Hernández Almodóvar i Francesc Xavier Vila Moreno, [...]


Lèxic. Lèxic especialitzat. Alimentació. Gastronomia

La denominació adequada per fer referència a l'aliment, sovint de fabricació industrial i envasat en porcions individuals, concebut per ser consumit entre àpats, és el manlleu adoptat en català snack. Així doncs, en català es pot dir, per exemple:
snack fet a base de patata i carabassó
bossa de snacks salats
Altres formes catalanes, com ara aperitius, llaminadures, pica-pica, menjar ràpid, col·lació, refrigeri, piscolabis, mos, entreteniments, etc., no s'ajusten del tot al concepte plantejat ni a les necessitats lingüístiques del sector de la indústria alimentària.


Ús no sexista del llenguatge
Recursos per evitar un ús sexista del llenguatge: formes genèriques, formes dobles i formes concretes

Els textos de les administracions públiques han d'estar lliures d'usos discriminatoris, entre els quals hi ha els usos sexistes i androcèntrics de la llengua. S'entén per usos sexistes els que menystenen o desvaloren un dels dos sexes, habitualment les dones; i s'entén per usos androcèntrics els que invisibilitzen o fan difícil imaginar en un àmbit determinat la presència o l'actuació de les dones.
Els recursos més importants de llenguatge no sexista se sintetitzen en tres blocs: formes genèriques, formes dobles i formes concretes.
1. Les formes genèriques són un recurs inclusiu, és a dir, que inclou tots dos sexes. Aquest recurs té l'avantatge que permet evitar les marques de gènere gramatical en la redacció de textos administratius i per tant l'especificació de sexe. Per exemple:
es poden utilitzar mots col·lectius, del tipus personal, cos, plantilla, etc.: el cos d'auxiliars tècnics en comptes de els auxiliars tècnics; la comunitat científica en comptes de els científics;a l'hora d'esmentar professions, titulacions i càrrecs, es pot anomenar l'organisme en comptes de la persona: el ministeri fiscal en comptes de els fiscals;es poden utilitzar els mots persona i part: les persones encarregades de la vigilància en comptes de els encarregats de la vigilància; la part contractant en comptes de els contractants;es poden utilitzar expressions que no tinguin un referent personal, com per exemple el tractament de vós: Us avisarem si queden places lliures en comptes de Els/les avisarem si queden places lliures.
2. Les formes dobles són un recurs visibilitzador que consisteix a repetir els noms i/o els adjectius en tots dos gèneres gramaticals. Aquest recurs permet fer visibles les dones en les referències genèriques a professions, oficis, càrrecs o funcions. Per exemple:
Hem enviat un missatge informatiu als funcionaris i funcionàries del Departament de Cultura.
Aquest missatge s'adreça a l'enginyer o enginyera que s'encarrega del projecte.
Cal tenir en compte, però, que s'han de prioritzar recursos que no comporten l'ús de formes dobles i limitar-les als casos en què es vulgui fer visibles les dones.
3. Les formes concretes són un recurs visibilitzador que consisteix a adaptar el discurs al gènere que correspon quan un text fa referència a una persona determinada o a un grup de persones del mateix sexe. Per exemple, en una placa d'un despatx, en comptes de Laia Martí, assessor escriurem Laia Martí, assessora. I si ens adrecem a les jugadores d'un equip de futbol femení, per exemple, farem servir la fórmula de salutació Benvolgudes i no Benvolguts.
Pel que fa al masculí plural, atès que té valor genèric i inclou tant homes com dones, es pot fer servir en casos en què resulti estrany o forçat utilitzar un nom genèric o abstracte que s'allunyi del sentit exacte del que es vol dir. Per exemple:
En aquest projecte tothom s'hi ha d'implicar: alumnes, professors, degans, rectors, administratius, etc. (i no En aquest projecte tothom s'hi ha d'implicar: alumnat, professorat, deganat, rectorat, administració, etc.)
A l'hora d'aplicar recursos per a un ús no sexista del llenguatge, s'ha de tenir en compte el tipus de text, la finalitat i a qui va destinat. L'anàlisi d'aquests factors determinarà el recurs més adequat en cada cas. Cal vetllar per la coherència entesa com el conjunt de solucions adequades en cada cas dins d'un text. Finalment, el text resultant ha de mantenir la genuïnitat, la llegibilitat i la claredat en la comunicació.


donar per + participi: donar per suposat, donar per fet, donar per sabut

La construcció donar per + participi és habitual en català. Per exemple: donar per sabut, donar per demostrat, etc. Algunes expressions que es construeixen com les anteriors no queden recollides per la normativa, però són adequades. Per exemple: donar per acabat, donar per tancat.
L'expressió donar per suposat també es fa servir. Això no obstant, cal recordar que hi ha altres expressions equivalents, com ara donar per fet o donar per descomptat.
Finalment, l'expressió donar per sentat no és vàlida en català.


Règim verbal de emportar
menjar per emportar o per emportar-se?

Per designar l'acció de portar alguna cosa amb si sortint d'un lloc es pot fer servir tant el verb emportar-se com el verb endur-se:
M'emporto les claus del cotxe.
Pots endur-te les revistes que vulguis.
Quan aquests verbs s'utilitzen per dir que un menjar o una beguda se serveix expressament perquè la puguem consumir fora de l'establiment on es ven, podem optar per fer servir la forma pronominal:
Menjar per emportar-se
Cafè per endur-se
o bé prescindir del pronom:
Menjar per emportar
Cafè per endur.
Si en l'oració principal es fa referència explícita al subjecte, caldrà fer servir la construcció pronominal i adaptar el pronom a la persona corresponent. Per exemple:
Us oferim una gran varietat de plats per emportar-vos.
Et proposem una gran varietat de begudes per endur-te.
En aquestes construccions és igualment acceptable en tots els registres l'ús de per a davant de l'infinitiu, d'acord amb els parlars que diferencien les dues preposicions (valencià, tortosí, i en els parlars més occidentals del nord-occidental).
Font: Gramàtica de la llengua catalana de l'Institut d'Estudis Catalans (23.2.3d)


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Romania.
El codi ISO que representa aquest país és RO.


La denominació habitual d'aquest país és Ruanda, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Ruanda.
El codi ISO que representa aquest país és RW.


La denominació habitual d'aquest país és Rússia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Federació Russa.
El codi ISO que representa aquest país és RU.


La denominació habitual d'aquest país és Saint Kitts i Nevis, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Federació de Saint Cristopher i Nevis.
El codi ISO que representa aquest país és KN.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Saint Lucia.
El codi ISO que representa aquest país és LC.


La denominació habitual d'aquest país és Letònia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Letònia.
El codi ISO que representa aquest país és LV.


La denominació habitual d'aquest país és Líban, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Libanesa.
El codi ISO que representa aquest país és LB.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o en mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb l'article o sense. Per exemple:
La guerra civil del Líban / de Líban va durar molts anys.


denominacions de Saint Vincent i les Grenadines

Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Saint Vincent i les Grenadines.
El codi ISO que representa aquest país és VC.


La denominació habitual d'aquest país és Samoa, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Estat Independent de Samoa.
El codi ISO que representa aquest país és WS.


La denominació habitual d'aquest país és San Marino, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de San Marino.
El codi ISO que representa aquest país és SM.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Santa Seu.
El codi ISO que representa aquest país és VA.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat aquest topònim s'utilitza precedit d'article (com la majoria de noms de països que comencen per un nom genèric que forma part del topònim, com ara illes, regne, república, etc.). Per exemple:
Quan vam anar a Roma vam visitar també la Santa Seu.


La denominació habitual d'aquest país és Senegal, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República del Senegal.
El codi ISO que representa aquest país és SN.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
S'ha establert al Senegal / a Senegal.


La denominació habitual d'aquest país és Libèria, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Libèria.
El codi ISO que representa aquest país és LR.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Líbia.
El codi ISO que representa aquest país és LY.


La denominació habitual d'aquest país és Liechtenstein, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Principat de Liechtenstein.
El codi ISO que representa aquest país és LI.


La denominació habitual d'aquest país és São Tomé i Príncipe, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Democràtica de São Tomé i Príncipe.
El codi ISO que representa aquest país és ST.


La denominació habitual d'aquest país és Sèrbia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Sèrbia.
El codi ISO que representa aquest país és RS.


La denominació habitual d'aquest país és Seychelles, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Seychelles.
El codi ISO que representa aquest país és SC.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Van anar a les Seychelles / a Seychelles de viatge de noces.


La denominació habitual d'aquest país és Lituània, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Lituània.
El codi ISO que representa aquest país és LT.


La denominació habitual d'aquest país és Luxemburg, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Gran Ducat de Luxemburg.
El codi ISO que representa aquest país és LU.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Emirats Àrabs Units.
El codi ISO que representa aquest país és AE.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat aquest topònim s'utilitza precedit d'article (com la majoria de noms de països que comencen per un nom genèric que forma part del topònim, com ara illes, regne, república, etc.). Per exemple:
Van volar als Emirats Àrabs Units amb l'avió més gran del món.


La denominació habitual d'aquest país és Equador, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de l'Equador.
El codi ISO que representa aquest país és EC.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
L'acció de la pel·lícula se situa a l'Equador / a Equador.


La denominació habitual d'aquest país és Macedònia del Nord, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Macedònia del Nord.
El codi ISO que representa aquest país és MK.


La denominació habitual d'aquest país és Madagascar, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Madagascar.
El codi ISO que representa aquest país és MG.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Malàisia.
El codi ISO que representa aquest país és MY.


La denominació habitual d'aquest país és Malawi, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Malawi.
El codi ISO que representa aquest país és MW.


La denominació habitual d'aquest país és Eritrea, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Estat d'Eritrea.
El codi ISO que representa aquest país és ER.


La denominació habitual d'aquest país és Eslovàquia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Eslovaca.
El codi ISO que representa aquest país és SK.


La denominació habitual d'aquest país és Eslovènia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República d'Eslovènia.
El codi ISO que representa aquest país és SI.


La denominació habitual d'aquest país és Espanya, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Regne d'Espanya.
El codi ISO que representa aquest país és ES.


La denominació habitual d'aquest país és Estats Units, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Estats Units d'Amèrica.
El codi ISO que representa aquest país és US.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o en mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Aquest grup de música farà una gira pels Estats Units / per Estats Units.


La denominació habitual d'aquest país és Estònia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República d'Estònia.
El codi ISO que representa aquest país és EE.


La denominació habitual d'aquest país és Etiòpia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Democràtica Federal d'Etiòpia.
El codi ISO que representa aquest país és ET.


La denominació habitual d'aquest país és Fiji, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Fiji.
El codi ISO que representa aquest país és FJ.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o en mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Els plats que vam tastar són típics de les Fiji / de Fiji.


La denominació habitual d'aquest país és Filipines, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de les Filipines.
El codi ISO que representa aquest país és PH.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o en mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Aquesta tarda ha d'agafar un vol cap a les Filipines / cap a Filipines.


La denominació habitual d'aquest país és Sierra Leone, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Sierra Leone.
El codi ISO que representa aquest país és SL.


La denominació habitual d'aquest país és Singapur, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Singapur.
El codi ISO que representa aquest país és SG.


La denominació habitual d'aquest país és Finlàndia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Finlàndia.
El codi ISO que representa aquest país és FI.


La denominació habitual d'aquest país és Maldives, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Maldives.
El codi ISO que representa aquest país és MV.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Sempre ha volgut viatjar a les Maldives / a Maldives.


La denominació habitual d'aquest país és Mali, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Mali.
El codi ISO que representa aquest país és ML.


La denominació habitual d'aquest país és Malta, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Malta.
El codi ISO que representa aquest país és MT.


La denominació habitual d'aquest país és Síria, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Àrab Síria.
El codi ISO que representa aquest país és SY.


La denominació habitual d'aquest país és França, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Francesa.
El codi ISO que representa aquest país és FR.


La denominació habitual d'aquest país és el Marroc, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Regne del Marroc.
El codi ISO que representa aquest país és MA.


La denominació habitual d'aquest país és Gabon, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Gabonesa.
El codi ISO que representa aquest país és GA.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Se'n va anar al Gabon / a Gabon a fer-hi un estudi.


La denominació habitual d'aquest país és Maurici, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Maurici.
El codi ISO que representa aquest país és MU.


La denominació habitual d'aquest país és Gàmbia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Gàmbia.
El codi ISO que representa aquest país és GM.


La denominació habitual d'aquest país és Mauritània, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Islàmica de Mauritània.
El codi ISO que representa aquest país és MR.


La denominació habitual d'aquest país és Mèxic, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Estats Units Mexicans.
El codi ISO que representa aquest país és MX.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Geòrgia.
El codi ISO que representa aquest país és GE.


La denominació habitual d'aquest país és Ghana, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Ghana.
El codi ISO que representa aquest país és GH.


La denominació habitual d'aquest país és Grècia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Hel·lènica.
El codi ISO que representa aquest país és GR.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Grenada.
El codi ISO que representa aquest país és GD.


La denominació habitual d'aquest país és Guatemala, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Guatemala.
El codi ISO que representa aquest país és GT.


La denominació habitual d'aquest país és Guinea, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Guinea.
El codi ISO que representa aquest país és GN.


La denominació habitual d'aquest país és Micronèsia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Estats Federats de Micronèsia.
El codi ISO que representa aquest país és FM.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Les illes de la Micronèsia / de Micronèsia són petites i nombroses.


La denominació habitual d'aquest país és Moçambic, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Moçambic.
El codi ISO que representa aquest país és MZ.


La denominació habitual d'aquest país és Guinea Equatorial, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Guinea Equatorial.
El codi ISO que representa aquest país és GQ.


La denominació habitual d'aquest país és Moldàvia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Moldàvia.
El codi ISO que representa aquest país és MD.


La denominació habitual d'aquest país és Mònaco, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Principat de Mònaco.
El codi ISO que representa aquest país és MC.


La denominació habitual d'aquest país és Guinea-Bissau, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Guinea-Bissau.
El codi ISO que representa aquest país és GW.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Mongòlia.
El codi ISO que representa aquest país és MN.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Montenegro.
El codi ISO que representa aquest país és ME.


denominacions de Myanmar (antiga Birmània)

La denominació habitual d'aquest país és Myanmar; la forma Birmània també té tradició d'ús en català. La forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de la Unió de Myanmar.
El codi ISO que representa aquest país és MM.


La denominació habitual d'aquest país és Guyana, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Guyana.
El codi ISO que representa aquest país és GY.


La denominació habitual d'aquest país és Haití, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República d'Haití.
El codi ISO que representa aquest país és HT.


La denominació habitual d'aquest país és Hondures, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República d'Hondures.
El codi ISO que representa aquest país és HN.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Hongria.
El codi ISO que representa aquest país és HU.


La denominació habitual d'aquest país és el Iemen, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República del Iemen.
El codi ISO que representa aquest país és YE.


La denominació habitual d'aquest país és Illes Marshall, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de les Illes Marshall.
El codi ISO que representa aquest país és MH.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat aquest topònim s'utilitza precedit d'article (com la majoria de noms de països que comencen per un nom genèric que forma part del topònim, com ara illes, regne, república, etc.). Per exemple:
Ha hagut d'anar a les Illes Marshall per qüestions laborals.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Illes Salomó.
El codi ISO que representa aquest país és SB.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat aquest topònim s'utilitza precedit d'article (com la majoria de noms de països que comencen per un nom genèric que forma part del topònim, com ara illes, regne, república, etc.). Per exemple:
Gran part de les Illes Salomó són d'origen volcànic.


La denominació habitual d'aquest país és Índia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de l'Índia.
El codi ISO que representa aquest país és IN.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Van apadrinar un nen de l'Índia / d'Índia.


La denominació habitual d'aquest país és Namíbia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Namíbia.
El codi ISO que representa aquest país és NA.


La denominació habitual d'aquest país és Nauru, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Nauru.
El codi ISO que representa aquest país és NR.


La denominació habitual d'aquest país és Nepal, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Democràtica Federal de Nepal.
El codi ISO que representa aquest país és NP.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
A Nepal / Al Nepal hi ha algunes de les muntanyes més altes del món.


La denominació habitual d'aquest país és Nicaragua, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Nicaragua.
El codi ISO que representa aquest país és NI.


La denominació habitual d'aquest país és Níger, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República del Níger.
El codi ISO que representa aquest país és NE.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Níger / El Níger és un país ric en minerals.


La denominació habitual d'aquest país és Nigèria, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Federal de Nigèria.
El codi ISO que representa aquest país és NG.


La denominació habitual d'aquest país és Noruega, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Regne de Noruega.
El codi ISO que representa aquest país és NO.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Nova Zelanda.
El codi ISO que representa aquest país és NZ.


La denominació habitual d'aquest país és Indonèsia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República d'Indonèsia.
El codi ISO que representa aquest país és ID.


La denominació habitual d'aquest país és Iran, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Islàmica d'Iran.
El codi ISO que representa aquest país és IR.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
L'Iran / Iran es coneixia antigament amb el nom de Pèrsia.


La denominació habitual d'aquest país és l'Iraq, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de l'Iraq.
El codi ISO que representa aquest país és IQ.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Irlanda.
El codi ISO que representa aquest país és IE.


La denominació habitual d'aquest país és Islàndia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República d'Islàndia.
El codi ISO que representa aquest país és IS.


La denominació habitual d'aquest país és Israel, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Estat d'Israel.
El codi ISO que representa aquest país és IL.


La denominació habitual d'aquest país és Itàlia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Italiana.
El codi ISO que representa aquest país és IT.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Jamaica.
El codi ISO que representa aquest país és JM.


La denominació habitual d'aquest país és Oman, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Sultanat d'Oman.
El codi ISO que representa aquest país és OM.


La denominació habitual d'aquest país és Països Baixos, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Regne dels Països Baixos.
El codi ISO que representa aquest país és NL.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat aquest topònim s'utilitza precedit d'article (com la majoria de noms de països que comencen per un nom genèric que forma part del topònim, com ara illes, regne, república, etc.). Per exemple:
El sistema de govern dels Països Baixos és una monarquia constitucional.


La denominació habitual d'aquest país és Pakistan, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Islàmica de Pakistan.
El codi ISO que representa aquest país és PK.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
La seva parella és del Pakistan / de Pakistan.


La denominació habitual d'aquest país és Palau, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Palau.
El codi ISO que representa aquest país és PW.


La denominació habitual d'aquest país és Panamà, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Panamà.
El codi ISO que representa aquest país és PA.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Viatja sovint al Panamà / a Panamà.


Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Papua Nova Guinea.
El codi ISO que representa aquest país és PG.


La denominació habitual d'aquest país és Paraguai, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República del Paraguai.
El codi ISO que representa aquest país és PY.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redacatat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Acaba de tornar de fer una estada de tres mesos al Paraguai / a Paraguai.


La denominació habitual d'aquest país és Perú, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República del Perú.
El codi ISO que representa aquest país és PE.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat pot anar introduït amb article o sense. Per exemple:
Viu al Perú / a Perú des de 1989.


La denominació habitual d'aquest país és Polònia, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República de Polònia.
El codi ISO que representa aquest país és PL.


La denominació habitual d'aquest país és Portugal, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Portuguesa.
El codi ISO que representa aquest país és PT.


La denominació habitual d'aquest país és Qatar, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Estat de Qatar.
El codi ISO que representa aquest país és QA.


La denominació habitual d'aquest país és Regne Unit, mentre que la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és Regne Unit de Gran Bretanya i d'Irlanda del Nord.
El codi ISO que identifica aquest país és GB.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat aquest topònim s'utilitza precedit d'article (com la majoria de noms de països que comencen per un nom genèric que forma part del topònim, com ara illes, regne, república, etc.). Per exemple:
La unió civil entre persones del mateix sexe és legal al Regne Unit des de 2005.


denominacions de la República Centreafricana

Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Centreafricana.
El codi ISO que representa aquest país és CF.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat aquest topònim s'utilitza precedit d'article (com la majoria de noms de països que comencen per un nom genèric que forma part del topònim, com ara illes, regne, república, etc.). Per exemple:
A l'escut de la República Centreafricana hi ha el dibuix d'un elefant, un arbre, tres estrelles i una mà.


denominacions de República Democràtica del Congo

Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Democràtica del Congo.
El codi ISO que representa aquest país és CD.


denominacions de la República Dominicana

Tant la denominació habitual d'aquest país com la forma oficial, restringida a usos marcadament formals, és República Dominicana.
El codi ISO que representa aquest país és DO.
Aquest topònim apareix sense article en llistes, quadres sinòptics o mapes. En canvi, en l'ús oral i en un text redactat aquest topònim s'utilitza precedit d'article (com la majoria de noms de països que comencen per un nom genèric que forma part del topònim, com ara illes, regne, república, etc.). Per exemple:
A la República Dominicana el clima és tropical.